22 AXKL WIKÉN, OM CIRKULATIONS- OCH DIGESTIONS-ORGANEN HOS ANNELIDER. 



Ehuru de undre tarrnväggkärlen, soin enligt M. Edwards skulle böja sig upjjåt och 

 genom sin förening pä öfre sidan af tarmen bilda annulus vascularis, hos Pista äro 

 bättre utvecklade än hos någon annan af oss känd Terebellid, saknas likväl hos denna 

 art hvarje spär af annulus. Hjertat, hvilket som vanligt sitter fästadt vid bakre ändan 

 af oesophagus, uppkommer här genom förening af åtskilliga kärl från strupen och kapillär- 

 nätet på tarmens y'ågg, Tafl. II, fig. 2 H. 



Fam. AMPHICTENIDAE. 



Om cirkulationsorganen hos familjerna Ampharetidse och Terebellidaa i alla af- 

 seenden visat sig vara byggda efter samma typ, ehuru denna typ hos den senare är 

 mera utpräglad och tillika mera underkastad variationer i enskildheter hos de särskilda 

 slägtena och arterna, så är likheten mellan dessa båda familjer å ena sidan samt Am- 

 phicteniderna å den andra vida mindre, ehuru äfven hos de senare samma grunddrag 

 skönjas, som förläna cirkulationsorganen deras egendomliga prägel hos de Annelider vi 

 nyss skildrat. Det är egentligen endast en författare nemligen H. Rathke '), vi ha att 

 tacka för hvad som hittils är bekant om cirkulationsorganen hos Araphicteniderna. Ty- 

 värr lider emellertid Rathkes framställning af detta ämne — hvilken för öfrigt blott 

 afser en enda art — af åtskilliga väsendtliga oriktigheter, hvarför ett förnyande af 

 hans undersökningar är högligen af nöden. Att åstadkomma klarhet beträffande blod- 

 omloppet och kärlsystemet hos Amphicteniderna var också en af de uppgifter, vi ifri- 

 gast 'Sträfvat att fullfölja, men det visade sig, att det tillika var en af de svåraste. 

 Materialets jemförelsevis stora sällsynthet och trenne af de fyra vid vår kust före- 

 kommande arternas litenhet samt organens ytterligt späda och sköra beskaffenhet hafva 

 gjort det för oss omöjligt att utforska vissa af kärlsystemets delar lika fullständigt som 

 hos de föregående familjerna. 



Pectinaria helgica, af hvilken vi haft tre exemplar till undersökning, har visat 

 följande: Från gälarna, af hvilka som bekant två par förekomma, fastade vid sidan af 

 främre kroppsändan, utgår det syrsatta blodet i två par kärl, hvilka genom sin för- 

 ening bilda bukkärlet på samma sätt som hos Terebelliderna. Den enda skilnaden är, 

 att, då gälvenerna hos dessa smögo sig tätt intill kroppsväggen, äro de här fritt ut- 

 spända i kroppskaviteten och ligga öfver segmentalorganen, hvilket också Rathke har 

 iakttagit. Bukkärlet står i främre kroppsändan i förbindelse med kärl tillhörande läp- 

 parne, tentaklerna och öfriga organ i främre ändan af kroppen. Sannolikt finnes här 

 ett circumoralt plexus motsvarande det hos Terebelliderna. Bukkärlet är ungefär i 5:te 

 segmentet, såsom vi skola se, på sätt och vis afbrutet men sträcker sig åter från 6:te seg- 

 mentet till sista borstbärande segmentet, hvarest det upplöses i flere grenar, af hvilka 

 två större fortsätta till bakre ändan af kroppen, löpande på hvar sin sida om nervganglie- 

 kedjan, Taji. V, fig. 1. Två andra ännu större gå vinkelrätt mot hufvudstaramen och in- 

 mynna i sidokärlen, sedan de afsändt mindre grenar framåt och bakåt. Bukkärlet afsänder 

 under hela sitt lopp talrika större och mindre grenar åt båda sidor. Dessa grenar, som 



') Beitr. z. Anat. u. Phys. p. 76 o. följ. 



