24 AXEL WIRÉN, OM CIRKULATIONS- OCH DIGESTJONS-ORGANEK HOS ANNELIDEE. 



matstrupens käxl äfvensom undre tarmväggkilrlet inmynna, Tnfl. VI, Jig. 8 s,u undre tarm- 

 väggkärl, kk oesophagialkärl. Denna sinus torde motsvara den hos Terebelliderna vanliga 

 ringformiga uppsvallningen på motsvarande ställe af tarmen, ehuru den är längre och föga 

 eller alls icke uppsväld. Från bakre delen af denna sinus sträcker sig undre tarm- 

 väggkärlet ända till anus. Utefter större delen af magen är detta kärl sjelfständigt och 

 styckevis blott löst förenadt med tarmen, men på ändtarmen är det blott en vidare 

 del af den blodlakun, som omger detta parti af näringskanalen. Till föjd af tarmens 

 flerfaldiga böjningar och vridningar ligger detta kärl ej alltid på dess undre sida, men 

 det synes oss dock vara fullkomligt otvifvelaktigt, att det motsvarar den mer eller 

 mindre tydliga början till undre tarmväggkärl, som vi redan funnit hos Terebellider och 

 Ampharetider, detta på grund deraf, att det inmynnar i hjertats basalsinus midt emot 

 dettas utgångspunkt. 



I främre delen af magväggen torde utan tvifvel en blodlakun af samma beskaffen- 

 het som hos Terebelliderna förekomma, ehuru skiljd från hjertats basalsinus genom ett 

 kortare parti af tarmen, der blodkärl möjligen förefinnas. Detta var åtminstone den 

 åsigt hvartill vi kommit genom ett noggrant undersökande af 3 lefvande exemplar. 

 Denna del af tarmen visade sig vara synnerligen rik på blod, hvilket hastigt kunde i 

 större mängd samlas mot hvilken punkt af tarmväggen som heldst. Fig. 8, Tafi. VI, 

 är ritad efter ett lefvande individ, s är hjertats basalsinus och // främre delen af la- 

 kunen. Huru härmed förhåller sig våga vi dock ej med full säkerhet afgöra, allden- 

 stund vi pä delar af detta tarmparti, som konserverats i alkohol, ej varit i stånd att 

 upptäcka det lager af stelnad blod mellan tarmens väfnader, som hos de öfriga af oss 

 undersökta arterna på det tydligaste ådagalagt tillvaron af en lakun. Men å andra 

 sidan ha vi lika litet på konserverade exemplar kunnat iakttaga några blodkärl i främre 

 delen af magen. Helt annat är förhållandet i mellersta delen af magen i närheten af 

 tarmens främsta böjning. Här finnes nemligen i tarmväggen, enligt hvad iakttagelser både 

 på lefvande och konserverade exemplar visat, icke någon lakun, utan ett utomordentligt tätt 

 nät af kapillärer, hvaraf Tafl. V, fig. 3 lemnar en med camera clara ritad afbildning 

 efter ett i alkohol konserveradt exemplar. Detta kapillärnät står ej direkt, utan genom 

 korta kärl i förbindelse med undre tarmväggkärlet, och är, såsom vi skola se då vi behandla 

 tarmens histologi, en för Pectinaria alldeles egendomlig bildning, som näppeligen finner 

 sin motsvarighet i det på tarmväggen befintliga kapillärnät, som vi beskrifvit hos Pista 

 cristata. Det ligger nemligen ej såsom detta ytligt, utan djupare inne i tarmväggen. 



I bakre delen af magens ^ngg försvinner detta egendomliga kapillärnät och er- 

 sättes af en lakun, bildad på samma sätt som hos Terebellidas och Amphictenidas. 



Det återstår oss nu att undersöka förbindelserna mellan det periferiska och tarm- 

 kärlsystemet. Vi ha redan sett, att dessa två system sammanhänga med hvarandra 

 genom kärlen på cesophagus. Och ehuru vi häröfver ej ega några direkta iakttagelser, 

 är det dock klart, att ett sammanhang mellan tarmens lakun och kroppsväggens kärl 

 äfven i närheten af anus måste existera. Det är emellertid ungefär i 5:te borstbärande 

 segmentet — att med bestämdhet up|)gifva i hvilket segment ett inre organ hos dessa 

 Annelider befinner sig är ofta ej möjligt, emedan segmenteringen här är nästan för- 

 svunnen och endast märkes i den regelbundna anordningen hos parapodierna — som 



