KONGL. SV. VET. AKÄDEillENS HANDL. BAND. 21. N:0 7. 



33 



på sin struktur äro dock ännu mera genomgripande. Detta gäller åtminstone om Tere- 

 belliderna. Vi få i det följande tillfälle att närmare sysselsätta oss härmed, men då 

 de olika afdelningar, hvari man på grund af dess histologiska byggnad kan indela 

 näringskanalen hos dessa djur, lätt nog äfven makroskopiskt låta urskilja sig, torde det 

 vara lämpligt att redan nu egna dem någon uppmärksamhet. Vi ha redan konstaterat 

 den skilnad, som förefinnes mellan oesophagus och den öfriga delen af näringskanalen. 

 Denna senare sönderfaller, som vi redan i det föregående antydt, i tre väsentligt 

 olika afdelningar, körtelmagen, chitinmagen, och den egentliga tarmen. Dessa af- 

 delningars läge hos de särskilda arterna visas af följande tabell. 



Terebella debilis 



Amphitrite affinis 



Thelepus circinnata 



Artacama proboscidea') 



Oesophagus intar 



Körtelmagen intar 



Chitinmagen intar 



borstb. segm. 1 — 4 



1—8 



» 1—8 



1—9 



» 1—8 

 » 1—3 



borstb. segm. 5 — 12 

 » 9—14 

 » 9—16 



» 10—20 



» 9—13 



» 4 — 5 



borstb. segm. 13 — 19 



15—17 



.. 17—22 



7 segment 



borstb. segm. 21 — 24 



« 14—19 



6 



Pista cristata 



Amphitrite cirrata 



Terebellides Stroemi 



På lefvande exemplar är det lätt att på färgen skilja de särskilda tarmafdelnin- 

 garna. Oesophagus är gråhvit eller rödaktig af ungefär samma färg som kroppsväggen, 

 körtelmagen intensivt gul eller gulbrun, chitinmagen gråhvit, glänsande af ungefär 

 samma färg som senor hos högre djur, den egentliga tarmen är vanligen gråhvit eller 

 något röd af blod utom hos Terebellides, der dess främre uppsvälda parti är intensivt 

 gult. — Våra kolorerade plancher afse ej att gifva någon föreställning om tarmkanalens 

 verkliga färger, endast att demonstrera fördelningen af blodet i densamma. - — Med af- 

 seende på konsistensen utmärkes chitinmagen genom sina synnerligen fasta väggar un- 

 gefär af broskets hårdhet. Körtelmagen är mjukast, hos Terebellides af ytterst ringa 

 fasthet. 



Med afseende på formen finnes hos Terebella debilis nästan ingen skilnad mellan 

 de särskilda magafdelningarna. Tajl. II, fiff. 3 lemnar en afbildning af främre delen 

 af näringskanalen hos detta djur. Här liksom på de i det följande citerade figui-erna 

 är G körtelmagen, K chitinmagen och / den egentliga tarmen. De äro hos Terebella 

 alla ungefär lika vida, men körtelmagen har mindre släta väggar än chitinmagen, och 

 den egentliga tarmen är försedd med regelbundna insnörningar vid segmentens gränser. 

 Hos Amphitrite affinis, Tqfl. VI, fig. 4, är körtelmagen vidare än de öfriga afdelnin- 

 garna men till formen föga skiljd från dessa. Hos Thelepus, Tafl. II, fig. 1, är körtel- 

 magen försedd med några, isynnerhet på ryggsidan utvecklade tvärveck. Chitinmagen, 

 som är något smalare än den förra, åtminstone i bakre delen, skiljes från angränsande 



') Det ligger i sakens natur, att det ej är möjligt att med säkerhet bestämma, hvilka segment de särskilda 

 tarmafdelningarna hos Artacama tillhöra. Körtelmagen fyller större delen af uproboscis» och chitinmagen 

 bildar större delen af den stora tarmslyngan. 



K. Vet. Akad. Handl. Band 21. N:o 7. ö 



