40 AXEL WIRÉN, OM CIRKULATIONS- OCH DIGE.STIONS-ORGANEN HOS ANNELIDER. 



Oftare än ett dylikt vågigt epithel förekommer ett sådant med större veck eller 

 åsar. Detta är förhållandet med oesophagus hos Terebelliderna, Tdfl. 11, jig. 8 och 

 Jig. 9, främre delen af den egentliga tarmen hos Terebellides, körtelmagen hos Pista, 

 Amphitrite cirrata och Artacama, Tafi. IV-, jig. 2, en del af magen hos Petta pusilla, 

 Araphictene auricoma och Pectinaria belgica, Tajl. IV, Jig. 10 B. Dessutom finnes hos 

 alla Terebellider och Ampharetider längs undre sidan af den egentliga tarmen och hos 

 de senare äfven i magen en längsgående, ofta dubbel, af epithelet bildad ås, Tafi. VI, 

 fig. 5 T, som motsvarar Lumbricidernas s. k. typhlosol, och vid hvilkens bas en eller 

 två djupare, kärlliknande rännor af tarmlakunen förekomma. I alla dessa fall är 

 epithellagret ej längre enkelt utan består ofta af ett ganska mägtigt lager af celler. 

 Närmast tarmens lumen återfinner man alltid samma långsträckta cylindriska celler, 

 som bilda det enkla epithelet och hvilka här vanligen med sina främre delar äro 

 båglikt böjda, med de bakre oregelbundet krökta som hos det vågiga epithelet. 

 Mellan dessa celler, i synnerhet mellan deras basaldelar, finnas hos Terebellides, 

 Taii. IV, Jig. 2, m. fl. smärre celler med samma slags kärnor som cylindercellerna 

 oregelbundet inskjutna. I oesophagus hos Amphitrite, Tajl. 11, Jig. 9, äro dessa kortare 

 celler vida talrikare och i den längsgående åsen på undre sidan af tarmen bilda de 

 vanligen ett mägtigt lager, Tajl. VI Jig. 5 T. I dessa mindre celler ligga kärnorna un- 

 gefär i midten. I cylindercellerna är deremot kärnornas läge mindre bestämdt, van- 

 ligen hålla de sig dock närmare basen. Ehuru Claparéde i allmänhet funnit tarmepi- 

 thelet hos de sedentära Anneliderna bygdt ungefärligen så som vi nu skildrat det, upp- 

 gifver han dock, att cellkärnorna hos Terebelliderna skulle ligga i cellernas öfre delar ^). 

 Denna iakttagelse ha vi aldrig funnit bekräftad, deremot ha vi stundom t. ex. i körtel- 

 magen hos Terebella debilis, TaJi.lV,jig. 7 G, på anförda ställe funnit en mängd större 

 korn, som färgas starkt af åtskilliga ämnen men isynnerhet af fuchsin. Det synes oss 

 derför antagligt, att det är dylika korn, som af Claparéde tagits för cellkärnor, heldst 

 som denne författare ofta nog synes hafva hyst en något för stor tillit till detta färg- 

 ämnes förträfflighet, hvilket dock stundom visar sig ganska bedrägligt, i det att det 

 ofta färgar hvarjehanda andra föremål vida starkare än cellkärnorna, ja stundom färgas 

 sjelfva kärnan alls icke utan endast nucleolus. 



I alla de fall, der vi funnit epithelet utgöras af mer än ett lager af celler, 

 äro dock alla dessa celler hvarandra fullkomligt lika med afseende på innehåll, cell- 

 kärnans form och sjelfva cellernas struktur, endast storleken är olika. Det är derför 

 ingenting, som hindrar oss att med Claparéde antaga, att dessa undre och mindre 

 celler skulle skjutas in emellan cylinder-epithelcellerna vid tarmens tillväxt eller ock 

 ersätta förstörda cylinderceller. Det är emellertid möjligt att de äfven kunna ha till 

 uppgift att stödja de egentliga epitheicellerna, detta torde åtminstone vara förhållandet 

 der de förekomma i större mängd. 



Sannolikt är väl emellertid, att de under cylinderepithelcellerna belägna, mindre kan- 

 tiga cellerna i ossophagus hos Amphicteis Gunneri, Taji. I, jig. 6, äro att betrakta som 



1) Structure des Aim. séd., p. 97, Pl. IX. tig-. 13. 



