KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 7. 47 



och vi hafva i densamma försjäfves sökt efter cellkärnor. Alveolerna äro merendels 

 något utdragna i tarmens längdriktning och innehålla en alldeles klar substans, som 

 icke färgas af öfverosmiumsyra. Epithelet saknar här, så vidt vi kunnat finna, gräns- 

 membran och från bindväfnaden inskjuta trådar, eller möjligen skiljeväggar, som på 

 snitt se ut som trådar, mellan epithelcellernas baser. 



Lamellerna L bildas hos Terebellides på samma sätt som hos Amphitrite, med 

 undantag deraf, att den första antydan till desamma här ej befinner sig vid gränsen 

 till epithelet utan vid gränsen till muskellagret, ett förhållande, som möjligen står i 

 sammanhang med att epithelets gränsmerabran här saknas. Lamellerna tilltaga bakåt 

 mycket hastigt i storlek och uppfjdla snart hela mellanrummet mellan epithel- och muskel- 

 lagret, så att någon rest af oförändrad alveolär bindväfnad hos denna art ej förefinnes 

 annat än i chitinmagens båda ändar. Der lamellerna äro fullständigt utvecklade upp- 

 träder åter en gränsmembran, som skiljer dem från epithelet. Lamellerna öfverensstämma 

 till sin byggnad med dem vi beskrifvit hos Amphitrite, med undantag deraf att de sakna 

 kärnor. Tafl. Ill, fig. 10 visar en af bildning af en isolerad lamell af Terebellides'). 



Bindväfslamellerna, såväl hos Terebellides som öfriga dermed försedda former, 

 låta sig med största lätthet isolera och på spritlagda exemplar skiljas de vanligen med 

 tiden från hvarandra. På preparat härdade i chromsyra, öfverosmiumsyra eller alkohol 

 finner man mycket ofta rätt ansenliga kvantiteter stelnadt blod såväl mellan lamellerna 

 och epithelets gränsmembran som äfven stundom mellan de särskilda lamellerna, ehuru 

 dessa annars äro hårdt packade intill hvarandra. Häraf framgår, att de särskilda la- 

 mellerna, långt ifrån att vara med hvarandra till någon del sammanväxta, äro mycket 

 löst föi'enade både sins emellan och med tarmens öfriga väfnader åtminstone hos Tere- 

 bellides. Emellertid är det väl klart, att de icke kunna vara alldeles lösa. Samman- 

 hanget mellan de särskilda väfnaderna i chitinmagen är oss dock icke rätt klart. På 

 tunna längdsnitt ser man stundom fina trådar mellan lamellerna i synnerhet om man 

 med en nål skiljer dessa åt något. Det synes oss derför sannolikt, att några obetyd- 

 liga rester af mera oförändrad bindväf förefinnas mellan lamellerna, och att dessa rester 

 äro nog för att sammanhålla dem hos Terebellides. Hos de öfriga förenas de natur- 

 liojtvis dessutom genom det utomkrinsj dem befintlija lasfret af alveolär bindväf. 



Att den egendomliga väfnad, vi nu lärt känna, har till ändamål att gifva fasthet 

 åt chitinmagens väggar och särskildt att gifva den förmåga att motstå ett starkt tryck 

 inifrån framgår fullkomligt tydligt af dess konsistens, dess byggnad och dess ställning. 

 Om betydelsen häraf få vi i det följande tillfälle att tala. 



Muskellagret. 



Såsom bekant, finnas i tarmkanalen hos Anneliderna i allmänhet tvenne särskilda 

 muskellager, det inre vanligen bestående af transversela trådar, det yttre af längsgående 

 sådana. 



') Chitinmageu hos Terebellides är lika vSl som körtelmagen hos samma djur observerad af Steen", Anat. Hist. 

 Unters. v. Tereb. Stroemi, Jena (Kiel) 1883, men af honom på ett verkligen förvånande sätt missuppfat- 

 tade, då han t. ex. låter körtelmagens, »lefverns» enl. Steen, lameller tvä och två innesluta häligheter, som 

 innehålla lefversekretet och inmynna i tarmen och då han låter bindväfnaden i chitinmageu utgöras af 

 längs- (!) och tvärmuskler o. s. v. 



