KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 7. 51 



kanalen hos en hithörande form, der ringmusklerna äro starkt sammandragna, finner 

 man nemligen peritoneum vara skrynkligt och veckadt. 



Hos Terebellider och Ampharetider är peritoneum elastiskt, hvilket framgår af 

 följande förhållande. Om bakre delen af tarmkanalen hos dessa djur saknar innehåll, 

 falla dess väggar tillsamman och hela tarmen blir på längden veckad samt får vida 

 mindre omkrets än då den är utspänd, 2'afi. 1, jig. 11. Icke desto mindre är peritoneum 

 här alldeles slätt, utan spår till sådana skr3'nklor, som vi iakttagit hos Amphicteniderna. 



Blodlakunen i tarmkanalen. 



Då vi nu lärt känna tarmkanalens särskilda väfnader, återstår ännu att nämna 

 några ord om den mellan dessa väfnader befintliga blodlakunen, och de falska eller 

 ofullständiga blodkärl, som stå i förbindelse med eller utgöra delar af densamma. 



ClaparÉde^) har i flere fall funnit en särskild membran bekläda det stora blod- 

 förande rummet i tarmkanalen hos Serpulidas m. fl., och detta rum genomdrages af en 

 mängd bindväfstrådar, som tydligen tjena till att fästa de yttre delarne af tarmväggen 

 vid de inre. Ungefär på samma sätt skildras af Vejdowsky') den i tarmkanalen hos 

 Enchytreiderna föi*ekommande blodsinus. Hos de Annelider, som vi haft -tillfälle att 

 undersöka, är förhållandet annorlunda. Här finnes nemligen mellan tarmens väfnader 

 en verklig lakun, som saknar egna väggar. Måhända gör man här den invändningen, 

 att det är oförsigtig^tigt att bestämdt förneka tillvaron af egna väggar i ett sådant rum 

 som det här ifrågavarande, ty dessa kunna möjligen lätt undgå uppmärksamheten, ja 

 till och med vara ytterligt svåra att upptäcka. Härtill svara vi dä, att äfven om till- 

 varon af en sådan membran vore tänkbar i öfriga delar af tarmkanalen, kan man svår- 

 ligen antaga, att den förekommer i chitinmagen hos Terebelliderna. Här kan nemligen 

 blodet, som vi redan nämt, obehindradt passera mellan lamellerna, mellan dessa och epi- 

 thelets gränsmembran, in i den alveolära bindväfnadens håligheter, samt hos Terebelli- 

 des Stroemi mellan de särskilda längsgående muskeltrådarne och mellan dessa och ring- 

 muskeltrådarne. Då vi således ovilkorligen måste antaga, att det blodförande rum- 

 met i Terebellidernas chitinmage saknar egna väggar, tro vi det icke vara djerft att 

 antaga detsamma om det blodförande rummet i öfriga delar af tarmkanalen hos dessa 

 djur och hos de närstående Amphicteniderna och Ampharetiderna, åtminstone så länge 

 vi icke känna något faktum, som gör ett sådant antagande osannolikt. 



De af ClaparÉde och Vejdowsky funna bindväfstrådarne förekomma icke i blod- 

 lakunen hos de af oss undersökta formerna. Denna begränsas å ena sidan af epithelets 

 gränsmembran," å andra sidan af peritoneum. Hos Amphictenidas, Ampharetidas, Tere- 

 bellides och Artacama, der dessa båda hinnor blott utefter en linie äro fastade vid hvarandra, 

 omger således blodlakunen nästan hela tarmens epithellager och är blott utefter nyss- 

 nämnda linie afbruten. Hos flertalet Terebellider deremot består tarmlakunen af tvenne 



') Strnct. des Ann. séd., p. 101. 



-) Beiträge zur vergl. Morphologie der Anneliden. I. Monographie der Enchytreideu. 33. Prag 1879. 



