4 smitt: riksmuseets salmonideu. 



li(>j(lliiiieii frän ryggfenans början {Sqa i tabellerna) som rätt ofvan analfenans bas (Sqc) '). 

 De näiuntla matten hafva sedermera användts till uttryck för kroppsformen genom att 

 reduceras till procenttal af kroppslängden eller af hufvudets längd eller af andra mått 

 frän samma exemplar. På detta sätt äro de tabeller hopkomna, ur hvilka jag trott mig 

 lättare än pä annat sätt kunna finna och framställa ej blott de karakterer, som ligga i 

 yttre kroppsformen, utan äfven hvad stundom vigtigare är, det sätt hvarpå dessa karakterer 

 framträda under olika åldrar (utvecklingsskeden) och lefnadsförhällanden. Det är visserligen 

 sant, att åtskilliga karakterer, såsom de hvilka hemtats från färgen och den inre byggnaden, 

 ej härvid blifvit iakttagna; men dels är det längesedan kändt, åtminstone i allmänna drag, 

 huru färgen vexlar, dels äro de s. k. inre karaktererna, såsom de från pylorusbihangens 

 och kotornas antal, hvilkas föränderlighet dessutom redan är anmärkt, t. ex. af Day, ej 

 vigtigare än de yttre, då en zoologisk karakters värde endast beror på dess beständighet 

 och deraf följande användbarhet, vare sig den är hemtad från inre eller yttre organ. I 

 detta hänseende lemnar Sundevall en mycket beaktansvärd anmärkning uti Inledningen 

 till Methodi Avium disponendaruni expositio, pag. XVI — XVII; och då hufvuduppgiften 

 är att söka det beständiga inom en grupp af särdeles föränderliga former, kan under- 

 sökningen icke förlora, snarare vinna, derpä att de ytligaste, i allmänhet mest föränderliga 

 formförhållandena varit mest beaktade. För att pröfva, hvad i denna föränderlighet kan 

 vara det beständiga och tjena såsom uttryck för gemensamhet i utveckling, har jag på 

 ofvannämnda sätt användt den s. k. statistiska metoden, med dess sifferuppgifter, det säker- 

 ligen beqvämaste sättet för jemförelser. De åsigter till hvilka jag sålunda kommit om 

 formeriias förhällande till hvarandra inom laxfamiljen, äro redan förut framställda, dels i 

 katalogen öfver Svenska afdelningen af fiskeriutställningen i Berlin 1880, dels i ()fversigten 

 af Kongl. Vetenskaps Akademiens Förhandlingar 1882, N:o 8, pag. 31 o. följ., dels i 

 katalogen öfver Svenska afdelningen af fiskeriutställningen i London 1883; och den dervid 

 antagna begränsning af slägtena inom familjen och ordning emellan dessa, i hufvudsaklig 

 öfverensstämmelse med framställningen i Gunthers klassiska Catalogue of Fiskes, har jag 

 här med föga förändring bibehållit. Det naturliga förhållandet mellan de särskilda utveck- 

 lingsriktningar, hvilka i s)'stemet utmärkas såsom särskilda slägten, är här långi ifrån 

 fullständigt kändt. Laxfamiljens utveckling har säkerligen varit afbruten på många ställen, 

 innan den nuvarande faunan bildades; men ytterst ringa är den omedelbara kunskap 

 vetenskapen derom eger. Medelbart skola vi deremot finna spår deraf qvarstående i de 

 enskilda formernas utveckling. Hvad dylika spår betyda och huru de kunna användas, 

 har jag utförligt visat i mina afhandlingar om Bryozoernas system {Kritisk Förteckning 

 etc. i Öfversigt af Vet. Akad:ns Förhandlingar 1864 — 1871 och Floridan Bryozoa i Vet. 

 Akad:ns Handlingar 1871 och 1872); och jag följer nu här samma framställningssätt, då 



' Då antalet tvän-ader af fjäll på laxanias kropp öfverstiger 100, har jag valt detta sätt att ungefärligen 

 och jeniförelsevis angifva fjällens storlek, emedan derigenom felräkning lättare undvikes än genom att räkna de 

 ofta otydliga fjällen längs hela kroppssidan. Vill man af de augifna talen söka ett uttryck för sistnämnda antal, 

 kommer man detta temligen nära genom att beräkna 



"I" y 



10 >S(!U |1 



ä/a % utmärka de i tab( 

 strålarnes län^d. 



100 

 */a % och «/„ Y„ utmärka de i tabellerna upptagna procenttalen för hufvudets längd och mellersta stjertfen- 



