KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 21. N:0 8. 55 



Af de 21 förhållanden i denna jemförelsetabell, hvilka visat en genomgående skillnad 

 mellan grålaxar och blanklaxar, skulle, efter granskning af de för desamma i tabellen 

 upptagna minimi- och maximitalen, beständiga artkarakterer kunna väntas endast af 

 följande: 



Öfverkäksbenens bredd i % af deras längd Trutta -= 31,7, Salar =- 32.4 



» längd » » hufvudets längd » :> 37.6, » -= 34.8 



» » 11 w mellanhufvudets längd » ^=~ 55.2, n -== 52.9 



Underkäkens » n » hufvudets längd » =» 54.4, » -= 54.3 



Pannans bredd » u mellanhufvudets längd _=■ » =- 46.4, » ^= 44. n 



Stjertens minsta höjd u » kroppslängden. » =* 8.5, » -= 8.r> 



11 11 11 11 11 hufvudets längd ._ >i =» 35.9, » ^: 34.6 



11 11 11 11 11 mellanhufvudets längd " >- 54.4, » -« 50.9 



11 » 11 » .11 pr<eabdominallängdeu _ i> -s^ 32.0, » <: 29.1 



Mellersta stjertfenstrålarnes längd i % af kroppslängden « ==- 8.1, » -= 8.i 



11 11 11 11 11 längsta stjertfenstrålarnes längd >i =- 53.1, « -= 47.4 



Analfenans längsta stråle är dessutom på alla grålaxarne i jemförelsetabellen .större 

 men på blanklaxarne mindre än eller lika lång med afståndet mellan fettfenan och stjert- 

 fenans främste öfre stödstråle. Slutligen är antalet gälräfstaggar hos alla grålaxarne mindre 

 än 15, hos blanklaxarne lika med eller större än detta tal. 



Om vi sammanställa resultatet af denna jemförelse mellan grålaxar och blanklaxar 

 i stirr-åldern med det resultat vi förut erhållit om genomgående karakterer för nämnda 

 former i de längre framskridna utvecklingsskedena, återstår nu endast en karakter, som 

 hittills alltigenom visat sig användbar, nemligen: 



öfverkäksbenens längd i % af hufvudets längd hos Trutta > 37. c, Jios Salar -= 35.7. 



En anmärkningsvärd egendomlighet mötte oss emellertid i denna sista tabell. På 

 alla de laxar der, som hafva en mindre kroppslängd än 120 mm., är antingen hufvudets 

 eller mellanhufvudets (eller båda dessas) längd hos grålaxarne mindre än hos blanklaxarne. 

 Detsamma gäller, med ett undantag, om bukfenornas längd i förhallande till kroppslängden. 

 Likaså är förhållandet mellan bröstfenornas längd och kroppslängden i hela tabellen och 

 förhållandet mellan postabdominallängden och kroppslängden på alla de i tabellen upptagna 

 hannarne motsatt mot hvad genomgående eller åtminstone öfvervägande vanligt varit i alla 

 de förut anförda jemförelser mellan grålaxar och blanklaxar. En omkastning i alla dessa 

 hänseenden skulle således försisfjjå efter stirråldern, liksom en motsvarande omkastning 

 skulle försiggå efter forellåldern uti öfverkäksbenens form, uttryckt derigenom att dessa 

 bens bredd i % af deras längd (Va) under stirr- och forellåldrar ne är mindre på grålaxar än 

 på blanklaxar, medan de sistnämnda uti de äldre utvecklingsskedena i allmänhet hafva 

 smalai-e öfverkäksben än grålaxarne. Att denna omkastning är en regel för typiska exem- 

 plar, tyckes äfven framgå ur förhållandet i yngelaldern, ur hvilken jag väljer följande par 

 till jemförelse. N:r 13 är en gi-ålax och N:r 14 en blanklax, tagna vid samma tillfälle i 

 Mörrums-ån i Blekinge. N:r 6 och N:r 5 äro två grålaxar från Jösseelfven i Vermland, 

 hvilka jemföras med hvar sin af två blanklaxar, N:r 16 och N:r 15, från Kristianstads län. 



