

90 



smitt: riksmuseets salmonider. 



okloviia ufv(!r till blaiiklaxavnes medeltal uti uring-aldeni. Naturligast lär väl vara att 

 antaga hybiidisering såsom orsak till ett sådant förhållande, äfven om vi ej ega något 

 direkt bevis derför. Att emellertid äfven andra orsaker inverkat på formskillnaden mellan 

 dessa exemplar, se vi af följande förhållanden: 



I 



Nummer i tnbellerna och kön 



Pniinnns bredd i '/•> nf krojipslängdcn oja % 



Nosens längd » " " *i/a % 



Ryggfennna bus » " » "la % 



Pannnns iiredd » " htifvudets liingd djb % 



Nosens längd » » » » ^i/b % 



Kyggfenans bna » » " " "/i % 



» o » " mellnnhufvudets längd "/b2% 



« afstSnd frän nosspetsen i % af kropps- 



liingden '"/a % 



Sljertens minst» liiijd i % nf mellanhnfvudets längd ''jh^ % 



211 



212 



239 



dp. 



dp. 



d ip. 



7.5 



7.6 



6.8 



7.5 



7.1 



6.5 



12.2 



12,6 



12.8 



33.3 



32.8 



32.0 



33.3 



31.3 



30.7 



53.3 



54.7 



60.0 



82.1 



79.6 



90.0 



i\A 



41.4 



41.9 



G1.5 



61.4 



66.0 



dp. 

 dp. 

 dp. 

 dp. 

 dp. 

 dp. 

 dp. 



dp. 

 dp. 



d ip, 

 d ip 

 d ip 

 d ip, 

 d ip, 

 d ip, 

 d ip, 



d ip. 

 d ip. 



213 238 



9 p. I 9 ip. 



263 

 9 ip. 



6.6 



6.7 



7.0 



5.9 



6.7 



6.5 



13.2 



10.0 



11.2 



30.8 



31.8 



33.3 



27.7 



31.8 



30.8 



61.6 



47.0 



52.6 



89.9 



70,6 



78.1 



41.7 



43,4 



42.0 



60.7 



62,5 



64.8 



9P- 

 9p. 

 9P. 

 9p. 

 9P- 

 9p. 

 9p- 



9P- 

 9P- 



9 ip, 



9 ip. 



9 ip. 



9 ip, 



9 ip, 



9 ip, 



9 ip, 



9 ip, 



9 ip. 



Af de sju första här anförda punkterna visar sig således, att om hydridisering för- 

 orsakat dessa skillnader mellan oklorna och öringarne, har den dervid inverkat olika pä 

 hannar och honor, i det ömsom hannarne ömsom honorna företräda blanklax-formen uti 

 jemföi-elsen I de båda sista punkterna deremot är visserligen skillnaden mellan oklor 

 och öringar genomgående för både hannar och honor; men den går i motsatt riktning 

 mot de förut anförda skillnaderna, i det de icke könsmogna oklorna här intaga grålax- 

 formens plats uti jemförelsen. Den sist anförda punkten ("/ia) sammanhänger emellertid 

 med den högre kroppsform (börting-form), som ofta utmärker oklorna såväl i Östersjön 

 och vid Bohuslän som i Wenern. Att denna form dock icke kan anses vara beständig, 

 visar sig t. ex. af samlingarne från Motala, der en könsmogen hanne, N:r 201 i tabellerna, 

 har "Va % — 42.0 och "/ij % = 56.7, medan en annan, likaledes könsmogen hanne, N:r 206, 

 har "/rt % = 40.5 och "/jj % — 63.0. Samma resultat kan framgå ur en jemförelse mellan 

 N:r 75, 76 och 79 i tabellerna, två honor och en hanne från Bohuslän. Vi finna således 

 äfven här en blandning af karakterer, oanvändbar för betecknande af någon artskillnad 

 eller ens för fastställande af lokal-former, ehuru den höga kroppsformen i sina }'tterlig- 

 heter är synnerligen betecknande, då den uppträder mera beständig än eljest. Ännu 

 kunna vi emellertid icke uppgifva någon bestämd orsak till utvecklingen af denna höga 

 kroppsform, annat än att den är allmännast betecknande, ehuru ej beständig, för de s. k. 

 insjö- och hafs-forellerna till skillnad mot bäck-forellerna. 



Såsom ett exempel på ofvan anförda förhållandens — vare sig hybridiserings eller 

 olika lefnadsvilkors eller fortplantningsförhållandens — inverkan på grålaxarne uti dessas 

 egentliga lax-ålder stå uti tabellerna två nummer, 292 och 293, bredvid hvarandra till 

 jemförelse. Båda äro honor, tagna samtidigt, uti Augusti månad, i Ljungan, och äro af 

 grålaxarnes kroppsfärg med hänsyn till de svarta fläckarnes talrikhet och utbredning, men 

 den förstnämnda är temligen »blank.» Dennas äggstockar utvisa också, att hon visserligen 



I 



