KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8, 91 



icke varit steril utan säkerligen redan förut nägon gång lekt, alldenstund ovariehinnan p;i 

 utsidan är öppen och lamellerna der äro blottade, inen att hon antagligen senare än den 

 andra honan skulle hafva blifvit lekfärdig, emedan äggen i ovarierna äro betydligt mindre 

 än hos denna. Jemförelsen utvisar nu, att i förhållande till kroppslängden äro hufvudets 

 och mellanhufvudets längd, pannans bredd, nosens, öfverkäksbenens och undei-käkens längd, 

 ryggfenans afstånd frän nosspetsen samt bröstfenornas och bukfenornas längd af nästan 

 typisk öfverensstämmelse med karaktererna för blanklaxar; likaså pannans bredd i för- 

 hållande till hufvudets längd, underkäkens längd i förhållande till mellanhufvudets längd, 

 ryggfenans afstånd frän nosspetsen i förhållande till bukfenornas afstånd från samma punkt 

 och stjertens minsta höjd i förhållande till postabdominallängden. Åtskilliga andra form- 

 förhållanden hos N:r 292 falla visserligen inom de vanliga gränserna för föi-änderligheten 

 hos grålaxarne men stå betydligt närmare blanklaxarnes karakterer än de motsvarande hos 

 N:r 293. Emellertid skulle stjertfenans form ("/,>) här icke tjenat till någon ledning, ty 

 den är hos den förstnämnda mindre urringad än hos den sistnämnda. N:r 292 var uti 

 svenska katalogen till fiskeriutställningen i Berlin 1880 upptagen såsom antagligen varande 

 en hybrid mellan trutta och salar, och att äfven N:r 293 icke saknar s«/a;'-blod, tyckes 

 framgå ur förhållandet mellan ryggfenans bas och såväl hufvudets som mellanhufvudets 

 längd samt analfenans bas och den sistnämnda längden. Proportionstalen äro nemligen 

 der, liksom hos N:r 292, ovanligt höga — såsom oftast inträffar hos de s. k. oklorna eller 

 börtingarne — och till och med öfverstiga medeltalet för dessa förhållanden hos blank- 

 laxarne i motsvarande ålder. Detta visar sig t. ex. äfven hos den under N:r 311 i ta- 

 bellerna upptagna »oklan» fi-ån LLlfkarleby, hvilken dessutom visar sin salar-likhet uti 

 hufvudets, mellanhufvudets, öfverkiiksbenens och bukfenornas liingd i förhållande till kropps- 

 längden, uti pannans bredd i dess förhållande suväl till huf\udets som till mellanhufvudets 

 och till öfverkäksbenens längd och uti förhållandet mellan bukfenornas och bröstfenor- 

 nas längd. 



En vidlyftigai-e jemförelse mellan Östersjöbäckenets s. k. oklor eller börtingar och 

 de egentliga grålaxarne torde här vara öf\erfiödig, då man med lätthet uti taljellerna skall 

 hos dem finna samma sorts närmande till blanklaxarne som nu blifvit påvisadt, och blott 

 för en ytterligare belysning af könsmognadens inverkan pa den yttre kroppsformen vill 

 jag påpeka de skillnader, som förekomma mellan museets grälaxar från Hvita-hafs-omrädet. 

 Dessa tillhöra antagligen tre olika ålders- (säkerligen olika utvecklings-) skeden, af hvilka 

 dock det ena skedet, forell-åldern, endast är företrädt af ett exemplar i samlingen, N:r 70 

 i tabellerna, af 171 mm:s kroppslängd och ännu ej könsmoget. Det andra skedet, mot- 

 svarande en yngre afdelning af den ålder vi kallat öring-åldern, företrädes i tabellerna 

 dels af tre redan könsmogna exemplar, N:r 174 — 176, af 260 — 314 mm:s kroppslängd, 

 dels af sex ännu icke könsmogna exemplar, N:r 225 — 230, af 245 till 315 mm:s kropps- 

 längd. Det tredje skedet, motsvarande en senare afdelning af öring-åldern, företrädes i 

 tabellerna af sju exemplar, N:r 177 och 178 samt N:r 248—252 af 324 till 392 mm:fi 

 kroppslängd, hvilka alla, när de fångades, varit eller antagligen snart skolat blifva köns- 

 mogna. Jemföra vi här de könsmogna öringarne med de icke könsmogna, finna vi följande 

 för dem alla genomgående och temligen betydliga skillnader: 



