100 



SMITT: RIKSMUSEETS SALMONIDEU. 



N:r i samlingen 

 Kroppälängd, i millimeter 



Hufrudets längd i % af kroppslängden Va % 



Jlellanhufvudets » " » » *2 a Jä 



» » » 11 hulVudets längd ^ijb % 



Nosens längd i fe af kroppsläugden «i/a °A 



>' >> » » hufvudets längd ei/6 % 



t » 11 mellaDhufvudets längd ^i/iij "•ä 



Ögonens längddiameter i % af hufvudets längd <^/6 % 



154 



170 



170 



170 



21.8 



14.1 

 64.9 



6.5 



29.7 

 45.8 



21.6 



33.3 



18.9 



29.2 



12.4 



30.0 

 49.4 

 14.1 



8.2 



37.8 

 58.3 

 70.4 



21.8 



14.1 

 64.9 



6.5 



29.7 

 45.8 



21.6 



33.3 



18.9 



29.2 



12.4 



30.6 

 49.4 

 14.1 



8.2 



37.8 

 58.3 

 70.7 



1) höjddianieter ■• » hufvudets » '^jh % 



1) i> » " mellanliiifvudefs « ''/»j J^ 



Ryggfenans höjd i °/o af Icroppslängden °ja % 



Prseabdomiuallängden » » » ?/a ^ 



Bukfenornas afstånd frän nosspetsen i % af kroppslängden ''/a ?^ 



Stjertens minsta höjd » » u «/a ?^ 



1) 11 11 11 » hufvudets längd «/6 % 



1) 11 11 11 » mellanhufvudets längd "■thi% 



Bukfenornas längd i % af bröstfenornas längd Vp % 



Jemföra vi slutligen de båda könsmogna okle-honorna från södra delen af Öster- 

 sjö-området, N:r 283 och N:r 284 i våra tabeller, med typiska grålaxar och blanklaxar 

 af motsvarande ålder, skola vi linna, att framparten af kroppen och särskildt hufvudet 

 (med undantag af plogbensskaftets tandbeväpning) utmärker dem såsom blanklaxar, men 

 bakparten af deras kropp tillhör grålax-typen. 



Med afsigt har jag lemnat dessa exempel till sist, ty vid benämningen af dylika 

 exemplar möta vi en svårighet, som ingalunda afhjelpes genom ett nytt namn, icke heller 

 genom antagandet af grålaxar (*S. trutta) och blanklaxar {S. salar) såsom fullständigt skiljda 

 och städse konstanta arter. Dessa stå tydligen i ett allt för intimt förhållande till hvar- 

 andra, för att artbegreppet här skulle kunna göra sig gällande i all sin stränghet. Snarare 

 komma vi naturens sanning i denna fråga på spåren, om vi nöja oss med att urskilja de 

 olika utvecklingsskeden, hvilka under olika förhållanden kunna ernå en större eller mindre 

 fasthet i sitt uppträdande. Detta är också, ehuru kanske omedvetet, redan gjordt af de 

 författare, som indelat slägtet Salmo och uppställt dess arter efter hufvudets storlek och 

 tandbeväpningens beskaffenhet på plogbenet. Då vi veta, att det är en allmän regel, att 

 hufvudets relativa storlek förminskas och plogbenets tänder bortfalla med åldern hos laxarne, 

 kan en indelnins: efter den niimnda grunden naturlio-en icke lemna annat resultat än ett 

 uttryck deraf, att under vissa förhållanden bibehålies denna tandbeväpning i mindre eller 

 större utsträckning längs plogbensskaftet, liksom hufvudet kan förblifva jemförelsevis stort. 

 Med andra ord: under vissa förhållanden qvarstadnar en lax-form uti ett eller annat ti- 

 digare utvecklingsskede samt tillväxer och fortplantar sig med bibehållande af detta skedes 

 karakterer. Det är en sådan framställnino- af våra laxar, Nilsson lemnat i sin Skandi- 

 naviska fauna. Hans afdelning a (sidan 370) innehåller blanklax {S. salar) och grålax 



