138 smitt: riksmuseets salmonider. 



S. mahtia ett uiidantagsförhållande, Siklant vi dock finna äfven hos N:r 387 och 389 i 

 tabellerna, två exemplar af S. alpinus frän Ostanbäcks liskodlingsdammar; och det har sin 

 största motsats .hos N:r 399, hvars långt bakåt belägna ryggfena dock har sin motsvarighet 

 i detta hänseende hos fyra exemplar af S. alpinus, tre af S. stagnalis och åtskilliga af 

 S. salvelinus i våra tabeller. Beträffande öfverkäksbenens bredd, i alla de anförda för- 

 hållandena, må det vara nog att derom hänvisa till en jemförelse mellan det anförda 

 exemplaret af S. malma och N:r 413 i våra tabeller, en S. alpino-stagnalis från Grön- 

 land, och N:r 420, en 5. stagnalis från Spetsbergen. Den af Gunther^) anmärkta karak- 

 teren för S. callaris, Pall., hemtad från den vinkelräta formen af förlockets bakbrädd, 

 förefinnes visserligen äfven på här anförda exemplar af 6\ malma, Wahlb., men långt 

 ifrån sådant, som är framstäldt på figuren i Brit. Mus. Cat. ^), snarare af den form som 

 är framställd i vår figur af N:r 427 (fig. 47, tafl. III), blott att den vågräta bakbrädden 

 är urnupen, ungefär som på vår figur af N:r 412 i tabellerna (fig. 45 tafl. III). Denna 

 karakter beror dock på ett af de mest föränderliga formförhållanden, såsom redan är pä- 

 pekadt af Day^), hvars framställning i denna fråga kan få en tydlig bekräftelse genom 

 de många figurer på våra taflor, som framställa äfven förlockets form, hvilken särskildt 

 blifvit så noggrannt som möjligt återgifven. 



Då vi således uti Salmo malma, hvars hemvist enligt Jordan och Gilbert*) sträcker 

 sia: från norra delen af Californien till Alaska och Kamtschatka, utan tvekan kunna io-en- 

 känna en S. alpinus under den form, som på Atlantersidan af Amerika burit namnet 

 S. stagnalis, är härmed också vårt omdöme fäldt om alla de nominella arter af äkta rö- 

 dingar från den arktiska delen af Amerika, hvilka efter Fabkicii tid blifvit uppställda. 

 Den mest utmärkta bland dessa är utan tvifvel ryssarnes Mykyss") eller Pesträh, af Pallas") 

 benämnd S. purpuraius och sedermera beskrifven af Richardson ') under namn af Salmo 

 Clarkii och af de yngre amerikanska författarne under namn af S. spilurus^), S. pleuriticus^), 

 S. purpuratus^^), Fario stellatus ^^), Salmo brevicauda^^), Fa.rio aurora^^), Salar Lewisii^^), 



I 



1) Cat. Ksh. Brit. Mus., vol. VI, pag. 144. 



-) 1. o. pag. 143. 



^) Fish. G:t Brit. and Ireland, part V, pag. 58. 



*) Synopsis of the Fiskes of North- America, pag. 319. 



°) Ett namn, enligt Pallas, hemtadt från Kamtschadalernas Mykk. 



*) Zoogr. Ross. As., part. III, pag. 374. 



') Fauna Boreali-americana, III, pag. 225. 



*) CopE: Haydens Geol. Surv. Mont. 1871, 470, 1872 (= .S". virginalis enligt Garman i 19:th ann. rep. 

 Comm. Inl. Fish. Mass. 1885. Jfr. dessutom Jordan: Proc. U. S. Nat. Mus. 8, 6, sid. 82). 



^) CoPE, 1. c. 471 (^ S. virginalis enl. Garman 1. c; = å. spihwus enligt Jordan and Gilbert 1. c.). 



'") Jordan and Gilbert 1. c. pag. 314. 



'•) Girard, Proc. Acad. 'Nat. Sci. PMlad. 1856, p. 219. (= S. purpuratus enligt Jordan and Gilbert, 

 1. C; = »S. Clarkii enl. Garman 1. c.) 



^-) SucKLEr, Ann. Lyc. Nat. Hist. New-York VII (1861) pag. 308 (= ^. purpuratus ocli Clarkii enl. 

 Jord., Gilb. och Garman 11. cc; dock säger Suckley, i Eep. Comm. -Fish. and Fisheries 1872 — 73, pag. 140: 

 »Scales largeu etc. hvilket väl kan föranleda till det antagande, att han afsett S. irideus, med hvilken han också 

 närmast jemför sin S. brevicauda). 



13) Girard, Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. VIII (1856) pag. 218 (= S. purjmratus och S. Clarkii enl. 

 Jord., Gilb. och G.^.rm. U. cc). 



'*) Girard, 1. c. pag. 210 (= S. purpuratus enl. Jord., Gilb. 1. c; = S. Clarkii var. enligt Gar- 

 man 1. c). 



