148 smitt: riksmuseets salmonidek. 



från hvaraudra cllcv trån S. .sto^?za/2.y, vågar jag ej antaga. Den förstniininda ur af Guntiiek 

 närmast jemförcl med hans S. killinerish ^) från Skottland, hvilken dock svårligen kan vara 

 annat, ;ln livad jag kallat a^z^^es-forin af vår vanliga röding; och de skillnader han anför, 

 — smärtare kropp, något mindre fjäll, kortare fenor och färre pylorus-bihang — , rymmas 

 alla inom gränserna för den föränderlighet, som tillkommer hvarje rödingform. Saiino 

 Naresii deremot, om hvilken Jordan och Gilbert") förklara, att den »synes omöjlig att 

 skilja från S. oquassa^^^), har af T. Bean blifvit noggrannt undersökt*); och om man re- 

 ducerar de af denne lemnade procenttal för dess formförhållanden till öfverensstämmelse 

 med det mätningssätt jag användt, skall man finna, att de häntyda pä full öfverensstäm- 

 melse med S. stagnalis i den form, som jag här benämnt alpino-stagnalis. För öfrigt 

 visar den af Gunther lemnade figuren af S. Naresii, att den för alla våra äkta rödingar 

 så utmärkande, om också ej alltid konstanta, fsrgkarakteren å framkanten af buksidans 

 fenor icke ens i högsta norden gått föi"lorad, äfven om teckningen ") återgifver den i gul färg. 



Härmed har jag redogjort för den uppfattning af de nordamerikanska rödingformerna, 

 som synes mig den naturligaste, att döma efter den för mig tillgängliga litteraturen och 

 det undersökningsmaterial, som stått mig till buds. Det intryck qvarstår dock, att i 

 Nordamerika ännu flera lokalformer af rödingar utbildat sig än i Europa och att den 

 blandning af röding- och lax-karakterer, som der starkt framträder, häntyder derpå, att 

 hela slägtets vagga stått i nordamerikanska vatten. 



En annan utgrening af den gemensamma lax-stammen företrädes af den redan utaf 

 Gesneu") beskrifna Huchen från Donau och Wolga-orarådet, hvilken svårligen lär till arten 

 kunna skiljas från den genom Pallas ') välbekanta Salmo jluviatilis från Sibiriens i Is- 

 hafvet mynnande floder. De egendomliga topografiska förhållanden, hvilka enligt Pallas 

 låta vårflödena åstadkomma en förening af källorna till Kama (Wolga-området), Muihva 

 (Petschora-området) och Witschegda (Dwina-området), må visserligen, i enlighet med 

 nämnda författares antagande göra det möjligt för denna art att äfven i nutiden öfvergå 

 fi"ån Ishafvet till Kaspiska hafvet; men dess förekomst i Donau fordrar helt visst en annan 

 och i en aflägsen forntid liggande förklaringsgrund, då ett »sarmatiskt» haf) föi-enade de 

 ifrågavarande trakterna. 



1) Proc. Zool. Soc. 1865, pag. 699; Cat. Brit. Mus. Fish., VI, pag. 130 = S. alpinus, var.. Day 

 Ksli. G:t Brit. and. Ireland, VI, pag. 11.3. 



■•2) Syn. Fish. N. Amer., Bull. U. S. Nat. Mus., N:r 16, pag. 968. 



^) Salmo oqiiassa, Girard (cfr. Jordan and Gilbert, 1. c. pag. 318) S3'nes mig, att döma efter beskrif- 

 niugen, endast vara utmärkt genom ett synnerligen ringa antal gälräfstaggar. 



*) Howgate Expedition, Bull. U.'S. Nat. Mus. N:r 15, pag. 135. 



5) Proc. Zool. Soc. 1877, pl. L. 



^) Alia species Truttae fluviatilis, quam Gerraani Hucli vel Hiioh appellant: Gesner: Hist. Anim., Francof. 

 1604, lib. IV, pag. 1015. 



Trutta fluviatilis altera (sec. Aldrov.) Gerraanis Huech: Marsigli, DanuU. Pann. IV, p. 81, tab. 28, fig. 1. 



Salmo oblongus, duabus dentium lineis in palato, maculis tantummodo nigris: Artedi Spec. pag. 25. 



Salmo hucho: Lin., Syst. Nat. X, pag. 309; Pall. Zoogr. Ross. As, III, p. 344; Agass. Poiss. d'eau 

 douce, tab. XII, XIII et XIII a; Heckel u. Kner, Siiswasserf. Oesterr., pag. 277. 



') Zoographia Rooss-Asiatica, p. III, pag. 359. 



*) Smitt: Föredrag vid Vetenskaps-Akademiens Högtidsdag ^Yj 1878 och i Ur vår tids forskning, N:r 

 29, pag. 61 och följ. 



Engler: Versuch einer Entivicidungsgeschichte der Plaiizenivelt jemte Karte zur Erläuterung der Entwick- 

 lungsgeschichte der Florengebiete seit der Tertiärperiode, Leipzig, 1879. 



SuEss: Das Antlitz der Erde, Prag och Leipzig 1885, I, pag. 414 och 446. 



