KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8. 159 



i förhållande till bröstfenornas längd är märkbart mindre hos tschawytschiformis än hos 

 gorhuscha. 



Härtill komma emellertid andra skillnader mellan de båda anförda Stillahafs-rödin- 

 garne. Så är stjertens minsta höjd större hos tschawytschiformis, hvilket påminner om 

 förhållandet mellan trutta och salar eller ock emellan alpinus och stagnalis: — jfr "/a, "/j 

 och "Ib^ i tabellerna; hvarjemte fenfria stjertdelen är längre: — jfr 2'/„ och "/a, och mel- 

 lersta stjertfen strålar ne kortare: — jfr "/«, hvilket erinrar om silfverlaxarnes form. Största 

 afvikelsen tyckes visserligen ligga uti prseabdominallängden : — jfr «/„; ty oaktadt tscha- 

 wytschiformis-exemTplaret är en hanne, har det dock prteabdominaldelen längst, i strid mot 

 den regel för könsskillnaden, hvilken vi nyss påpekat. Detta låter dock likaledes beteckna 

 sig såsom en motsvarighet till förhållandet mellan ofvan anförda exemplar af tschawytscha 

 och kisutsch såsom hafsformer och af nerka såsom färskvattensform, emedan äfven de full- 

 vuxna exemplaren af de båda förstnämnda (N:r 338, A och 339) hafva längre prseab- 

 dominaldel än hannarne af 7ierka (N:r 340 och 341). En förkortning (sammandragning) 

 af pra^abdominaldelen skulle då inträda samtidigt med utvecklingen af puckeln under 

 färskvattenslifvet. Slutligen äro äfven käkarne hos tschawytschiformis kortare än hos gor- 

 huscha: — jfr 'Va, Va o. s. v. ; liksom hos de nämnda fullvuxna tschawytscha och kisutsch 

 i förhållande till nerka, eljest en könskarakter, här antagligen endast ett uttryck för den 

 mindre framskridna OTaden af könsmog-nad. 



De här uppräknade skillnaderna' synas mig göra det lika berättigadt att ir;om Stilla- 

 hafs-laxarnes röding-grupp afskilja tschawytschiformis från gorbuscha som att inom deras 

 lax-grupp afskilja tschawytscha och kisutsch från nerka, ehuru jag måste erinra, att det 

 mig föreliggande undersökningsmaterialet svårligen kan vara tillräckligt för frågans slut- 

 liga afgörande. Parallelismen är dock alltför tydlig för att icke kunna anses hvila på 

 naturlig grund; men är det så, föreligga här, i fi-äga om förhållandet mellan gorhuscha 

 och tschawytschiformis, samma skäl som nyss anförts för att betvifla artskillnad mellan 

 nerka å ena samt kisutsch och tschawytscha å andra sidan. De amerikanska författarne, 

 som säkerligen haft tillgång till långt större och tillräckligt stort undersökningsmaterial, 

 hafva ej heller, med undantag af ofvan nämnda antagande om Suckley's S. Camphelli, 

 inom Stillahafs-laxarnes röding-grupp urskiljt flera än en enda art, nemligen gorbuscha. 

 Den vetenskapliga konseqvensen fordi-ar samma behandling af dessa laxars storfjälliga 

 grupp, lax-gruppen. Här synes dock ett annat intresse, det ekonomiska, hafva gjort sig 

 gällande, på det sätt att den betydliga olikhet i näringsvärde och smak, som utmärker 

 laxarne, i främsta rummet Oncorhynchus, under olika lefnadsförhällanden och särskildt i 

 olika åldrar och kön samt olika grad af könsmognad, föranledt de alltifrån Stellers tid 

 bekanta populära benämningarne, hvilka sedermera tillerkänts vetenskaplig betydelse. »Kära 

 föremål ha många namn», och dessa laxar voro för Kamtschadalerna liksom för nord- 

 vesterns Indianer i Amerika en af de vigtigaste näringskällorna samt bland de förnämsta 

 föremålen för deras njutningslystnad. Derföre egde dessa folk också namn kanske för den 

 minsta förändring i laxarnes form eller färg, hvarvid man också har att märka det kända 

 förhållandet, att olika åldersklasser af dessa fiskar i allmänhet vid olika tider af året upp- 

 stiga i floderna, och följaktligen att äfven Oncorhynchus-iornxerna vid olika årstider blifva 

 åtkomliga för infödingarnes fångstredskap. I sin skildring af Kamtschatka-laxarne lägger 



