KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8. 



187 



Således: Formserien är här oaf bruten sådan den afspeglar sig i åldersförändrin- 

 garne hos eperlanus efter stornors-åldern. Dock synes ursprungligen en minskning af 

 medeltalen hafva förekommit, sådan denna visar sig här dels i skillnaden mellan nors- 

 och stornors-åldern hos eperlanus, dels i alla åldersförändringarne hos dentex och spirinchus. 

 Jfr (III) ofvan. 



33. Öfverkäksbenens längd (/() i procent af afständet frän nosen till ryggfenans 

 början: — ''/™ '^^ 



Medeltal för Osmerus: 19.7. 



Jledeltal föi- 



Dentex. 



Spirinclivs. 



Eperlanus. 



18.2 



20.2 



20.0 



i ålder af 

 Nors 



18.7 

 I8.3} ''■' 



(20.9) 



20. il 



„ ■ 20.1 

 20. oj 



20.3 



19.4 



39.S 



19.21 



20.9|- ^'-^ 



21.2 



Stornoi's 



Slom d 



» Q 



Storslom 



Således: Formskillnaden mellan spirinchus och eperlanus är knappast märkbar. För 

 dentex lemnar den en nästan genomgående men svårligen användbar artkarakter (^/m % -= 1 9), 

 mot hvilken blott N:r 7 i tabellerna bildar ett undantaga). Medeltalens jeinna stigning 

 med åldern hos spirinchus och eperlanus men .sjunkande under motsvarande förhål- 

 landen hos dentex hänt3der emellertid på olika utvecklingsriktning. Den könsskillnad 

 (??»=- ef %), som äfveu här tyckes hafva fatt uttryck i formskillnaden, visar sig såväl 

 hos dentex och eperlanus som hos storslom-åldern af spirinchus. 



34. Postabdominallängden {t) i pi-ocent af afståndet från nosen till ryggfenans 

 början: — '/,« %: 



Medeltal för Osmerus: 47.0. 



Medeltal för 



Dentex. 



Spirinchus. 



Eperlanus. 



47.0 



46.1 



46.7 



Nors 



Storaors 



i älder af 



45.4 



47-01 .. 

 .0 ■ 47.9 

 48.9 



(43.9) 



46.3) 



45.3 



46.8 

 45.2 



46.7 1 



44.6 



Slom 6 



■ 9 



Storslom 



') Jfr JoRD.\N and Gilbert 1. c. pag. 294: »leugth of the maxillary five times in distance from tip of 

 lower jaw to dorsal». Det här ofvan anförda undantaget kan visserligen förklaras såsom en blott individuell af- 

 vikelse; men divergensen mellan de öfriga i tabellerna förekommande maximi- och miniraitalen i kolumnen för 

 ifrågavarande förhållande är allt för ringa till användning såsom artkarakter. 



