KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8. 191 



Bland alla dessa, stundom rätt betydliga, skillnader finna vi emellertid genomgående 

 karakterer endast uti de större antalen fenstrålar och den smalare nosen hos Mallotus- 

 I sistnämnda hänseende visar sig dock den grönländska loddan, att döma efter de tvä, 

 exemplar som äro oss tillgängliga, såsom en sorts mellanform. Då nem ligen Osmerus har 

 nosens bredd minst \/^ (25 96) af hufvudets längd, har Mallotus arcticus denna bredd högst 

 22 % och Mallotus villosus densamma högst 21 96 af nämnda längd; och i jemförelse med 

 mellanhufvudets längd blifva motsvarande talförhållanden resp. Vs» 31 % och 28 96. 



Genom att i tabellerna uppsöka maximi- och minimitalen för de öfriga nyss angifna 

 förhållandena finna vi följande skillnader komma närmast att blifva genomgående. Med 

 undantag af två exemplar af nors och ett exemplar af lödda gäller, att Mallotus har rygg- 

 fenans bas stöiTe och Osmerus mindre än 9 procent af kroppslängden. Endast en ung ? 

 af nors har analfenans bas så lång som 13.7 96 af kroppslängden, och två unga honor 

 af lödda hafva denna bas resp. 13 och 13 Va procent af samma längd; eljest skulle gälla, 

 att Osmerus har analfenans bas mindre och Mallotus större än I3V2 procent af kropps- 

 längden. På samma sätt gäller med några få undantag, att pra^abdominallängden är hos 

 Osmerus mindre och hos Mallotus större än 30 procent af kroppslängden, och att postab- 

 dominallängden hos Osmerus är större, hos Mallotus mindre än 20 procent af samma längd. 

 Jemföras de nämnda båda längderna, visar sig, att med ett enda undantag hos Mallotus 

 och med undantag af fyra exemplar hos Osmerus hafva norsarne postabdominallängden 

 större än IQ 96 och loddorna denna längd mindre än 68 % af prajabdominalläiigden. Så- 

 som af medeltalen framgår, ligger ryggfenan hos Mallotus längre bakåt än hos Osmerus: 

 med tre undantag bland norsarne och tre bland exemplaren af Mallotus villosus gäller, att 

 ryggfenans afstånd från nosen är hos norsarne mindre än 50 % och hos 31. villosus större 

 än 51 % af kroppslängden; men i detta hänseende, liksom i fråga om pra^abdominallängden, 

 står Mallotus arcticus, att döma efter de två anförda exemplaren, inom gränserna för för- 

 änderlio-heten hos Osmerus. Samma sorts mellanställning intager denna grönländska lödda 

 i fi"åga om förhållandet mellan å ena sidan hufvudets och mellanhufvudets längder samt 

 a andra sidan pra'abdominallängden, dä med några få undantag, som hufvudsakligast träffa 

 nämnda form, eljest skulle gälla, att hufvudets längd hos Osmerus är större än 77 96 och 

 hos Mallotus mindre än 1% 96 samt mellanhufvudets längd hos Osmerus större, hos Mallotus 

 mindre än hälften af prajabdominallängden. 



Dessa skillnader få emellertid en ytterligare belysning genom studiet af åldersför- 

 ändringarne och könsskillnaderna hos loddorna, och för sådant ändamål har jag samman- 

 ställt följande jemförelsetabell för medeltalen. 



