KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 21. N:0 8. 199 



Närmast sikarne deremot stå harrarne i följande förhållanden: 



Lax. 



Sik. 



Harr. 



20 



25 



26 



25 



29 



29 



67 



74 



73 



13 



15 



15 



12 



14 



14 



7 



5 



5 



Postabdominallängden i % af kroppslängden '/a % 



Undergällockens längd i % af hufvudets längd '/i % 



Mellanhufvudets " » u » » fij/s % 



Ryggfenans höjd >> » kroppslängden "/a % 



Bukfenornas längd » » » s/a % 



Mellersta stjertfensträlames längd i % af kroppslängden */'a % 



Afven i afseende på gälhinnestrålarnes antal (7 — 10) och fjällens storlek stå harrarne 

 såsom bekant närmast vid sidan af sikarne. 



Denna rätt egendomliga mellanställning, som får en }^terligare belysning genom 

 den mig för öfrigt obekanta, såväl af Heckel') som af Steindachner^) beskrifna Salmo 

 ohtusir ostris, och den af Pallas^) och Valenciennes samt Gunther^) beskrifna Salmo {Bra- 

 chymystax) eoregonoides, afbrytes endast genom den för harrarne utmärkande, starka ut- 

 vecklingen af ryggfenans strålantal (omkring 20) och längd (omkring 20 % af kropps- 

 längden), hvarmed också följer ett långt framskjutet läge af ryggfenans början. Thymallus 

 står i detta hänseende ensam i lax-familjen, då dess ryggfenas afstånd från nosen i me- 

 deltal endast är omkring 35 % af kroppslängden och endast i ett enstaka maximital når 

 upp till 38.1 %: — den motsatta ytterligheten i detta hänseende bildas af Mallotus, som 

 har nämnda medeltal högre än 50 procent af kroppslängden. 



Med fi'ånräkning af de båda endast af Valenciennes °) upptagna nominal-arterna 

 Th. ontariensis och Th. mertensii, hvilka redan af Gunthek") bortvisats fi'ån artlistan, lik- 

 som af de föga kända Th. Gruhei, Dyboavsky, och Th. brevir ostris, Kessler'), från södra 

 Sibirien och Central-Asien, återstå knappast flera än två arter af slägtet Thymallus, som 

 kunna göra anspråk på att erkännas. Af dessa båda arter, Th. vulgaris, NiLSS., och Th. 

 arctieus, Pall. *), upptaga våra tabeller 26 uppmätta exemplar utaf den förstnämnda, 



') Salai' obtusirostris, Heck. : Sitzb. Akad. "Wiss. "VVieu, Bd. VIII, Heft. 3, pag. 99, taf. V; Heckel 

 und Kner: Siisswasserf. Osterr. Mon. pag. 253 (p. p."). 



-) Thymallus microlepis, Steind.: Sitzb. Akad. Wiss. Wien, Bd. LXX (1 Abth.), 1874, pag. 367, taf. II. 



Salmo (Truita) obtusirostris, Steind.: ibid. Bd. LXXXVI (1 Abth.), 1882, pag. 75, taf. IV. 



') Salmo Lenok, Pall., Russische Reise II, p. 716. 



Salmo eoregonoides, Id.: Zoogr. Rosso-Asiatica, III, p. 362; Cuv., Val.: Hist. Nat. d. Poiss., vol. 

 XXI, p. 272. 



*) Brachymystax eoregonoides, Gthr., Brit. Mus. Cat. Fisk., part. VI, p. 163 (flg.). 



Anm.: Till dessa båda mellauformer, som otvunget leda tanken på möjligheten af hybridisering : — S. 

 obtusirostris = Thymallus + trutta?; S. eoregonoides = Thymallus + fluviatilis? — ; är måhända äfven att lägga 

 Th. ^liani, Cov., Val., Hist. Nat. d. Poiss., vol. XXI, p. 447, såvida ej denna är att tyda såsom en äkta 

 Thymallus med bibehållna ungdomskarakterer. D. 17. 



5) Cuv. et Val.: Hist. Nat. Poiss., vol. XXI, pag. 452 et 453. 



") Brit. Mus. Cat., Ksh., part. VI, pag. 200. 



') Bull. Acad. Se. Petersbourg, tome 25 (1879) pag. 306. 



*) Salmo arctieus, Pall., Itin. III, p. 706, app. n. 47; Walbaum: Art. Ichthyol., part. III (Genera) 

 pag. 65; Gmelin: Syst. Nat. Lin., Tom. I, part. III, p. 1373, sp. 36; Pall. (Tilesius) Zoogr. Rosso-Asiatica, 

 part. III, pag. 367. 



(?) Coregonus signifer et thymalloides, Richardson, App. to Narrative of a journal to the shores of the 

 polar sea in the years 1819 — 22 by John Franklin, London 1823, pag. 711, tab. XXVI et pag. 714. 



