2.04 SiMITT: RIKSMUSEETS SALMOJSFIDEE. 



Eyggfeiiiins iifståiid rraii nosen i förli. till kroppslängden .. '"/„ Jti ~°^ o[ '^''' '"■'-''"''''■* -= Tli. vulgaris. 



n i> » » '> » bukfenornaa afständ frfm 



sainma punkt '"/,■ ef -= ? " < " 



Postabdoniinalläng-deii i förli. till ryggfeiians afstånd fräii uosen '/m Ji ^°" oT " ^^ " 



Bröstfenoruas längd » » kroppslängden P/a %, ^ ^'\ » > » 



Bukfenornas 



s. 



J-1 



Stjertena minsta höjd " » » "/a % — oT 



» » » » » hufvudets längd "/;, ^' ^ J"}- 



» 1) « )) » inellanhufvudets längd "/(,j ^', ^" i,f 



» » « » » stjertfen rotens bukbrädd _ "/^ ^' ^^ J;l 



Mellersta stjertfenstrålarnes längd i förh. till stjertens minsta höjd "/^ ^' ^^ J 



Pannans bredd i förh. till stjertens minsta höjd ^j^i ^' "^ J 



Slutligen är det ett egendomligt förhållande, att i afseende på bukfenornas läge ('"/a), 

 i hvilket vi icke finna någon utpräglad ålders- eller könsskillnad, der finna vi ej heller 

 någon formskillnad. Detta bestyrker ytterligare det antagande, att den sistnämnda skill- 

 naden har sin ursprungliga grund i de båda förstnämnda. Måhända är det dessutom ej 

 blott en tillfällighet, att vi funnit hon-karaktererna hafva utöfvat ett öfvervägande infly- 

 tande vid de arktiska formernas utveckling såväl hos Rödingarne (jfr Salmo stagnaiis), 

 hos Norsarne (jfr Osinerus spirinchus) och hos Loddorna (jfr Mallotus arcticus) som nu 

 hos Harrarne^). Likheten uti geografisk åtskillnad följes här af en likhet uti formskill- 

 nadens framträdande vid art-differentiationen. Dessa tre faktorer: — åldersförändringar, 

 könsskillnader och geografisk åtskillnad — : äro väl ock i de flesta fall att räkna såsom de 

 förnämsta vilkoren för arternas uppkomst. Att denna arternas diffei'entiering, i fråga om 

 Harrarne, försiggått på samma sätt inom den amerikanska som inom den eur.-asiatiska 

 kontinenten, är visserligen tydligt, då vi finna de karakterer, som enligt Milnkr^) åtskilja 

 den amerikanskt-arktiska Th. signifer, Rich., från de sydligare amerikanska Tli. tricolor, 

 CoPE, och Th. montanus, Milner, motsvara dem, hvilka åtskilja Th. arcticus från Th. vul- 

 garis; men huruvida utvecklingen inom de båda kontinenterna varit fullt gemensam eller 

 försiggått före den tid, då dessa åtskiljts genom upphäfvande af den landförbindelse öfver 

 Atlantersidan, som en gång förenat dem, är icke härmed afgjordt, hvarföre ock identi- 

 fieringen af den europeiska Th. vulgaris med de sydligare nord-amerikanska harrarne 

 tills vidare måste anses osäker. 



Såsom bidrag till denna ft-ågas lösning vilja vi här först anföra de genomgående 

 karakterer, hvilka enligt våra tabeller åtskilja Tli. arcticus och Th. vulgaris: 



') Afven i fråga om våra egentliga laxar synes detta förhållande göra sig gällande, ehuru ofvanstäende 

 sats dervid får en så till vida förändrad lydelse, att han-karaktererna kunna betraktas såsom den ledande principen 

 utvecklingen af den form {S. tnitla), hvars utbredningsområde sträcker sig längst åt södern. 



-) Notes on tlie Grayliiig of North Ameritia, Rep. Comm. Ksh and Fisher. 1872 and 1873, pag. 738 etc. 



