KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 



21. 



n:o 



205 



Gälräfstaggarnes antal pa nedre delen af första gälbägen Spb^. 



» " »> hela första gälbågen _ Spb. 



Hufvudets längd i ;i af kroppslängden '/a % 



» " " '1 prieabdoniinallängden */<? % 



Mellanhufvudets längd i % af kroppslängden h/a % 



" " » •> preeabdominallängden '2/j % 



Nosens längd i % af hufvudets längd _ ei/o ',i 



" " » » mcllanhutvadets längd ^i/Sj % 



>> " •• » öfverkäksbenens " «i /a % 



Öfverkäksbenens längd i ^i af hufvudets längd _. ''/d % 



» •' » " mellanhnfvudets längd ''/j, °,i 



" •' •• •' underkäkens » */t % 



Stjertens minsta höjd « » hufvudets » »/6 H 



'< " » » " mellanhufvudets » »/dj f» 



Pannans bredd i % af stjertens minsta höjd ff/tt ii 



TI 



. vulgaris. 



Ti 



. arcticus. 



Min. 



Med. 



Max. 



Min. 



Med. 



Max. 



12 





18 



11 



_ 



11 



20 



— 



28 



16 , 



— 



17 



18.5 



19.6 



21.2 



16.9 



17.2 



17.5 



61.7 



69.9 



82.2 



53.8 



55.1 



56.3 



13.2 



14.4 



15.6 



12.7 



12.7 



12.7 



43.6 



51.3 



60.0 



39.1 



40.7 



42.3 



24.0 



27.5 



31.2 



20.5 



21.4 



22.2 



32.9 



37.5 



42.9 



28.1 



28.8 



29.4 



74.6 



91.2 



109.5 



60.1 



61.2 



62.3 



27.3 



30.4 



33.5 



34.1 



34.8 



35.6 



38.2 



41.0 



46.G 



46.9 



46.9 



47.0 



55.9 



59.0 



63.2 



64.0 



66.1 



68.2 



29.6 



35.9 



41.S 



45.5 



46.1 



46.7 



40.0 



48.9 



56.4 



61.8 



62.2 



62.5 



75.0 



90.5 



110,0 



70.0 



70.7 



71.4 



Af dessa karakterer äro emellertid några utaf den beskaffenhet, att deras giltighet 

 skulle kunna anses i någon män tvifvelaktig, då vårt undersökningsmateriel af Tliymallus 

 arcticus ej medgifver något säkert omdöme om denna arts åldersförändringar. Då nem- 

 ligen såväl hufvudets som mellanhufvudets relativa längd minskas med tilltagande ålder, 

 kunna vi ej vara fullt säkra, att icke Th. arcticus i sina yngre äldersskeden kan visa 

 maximital för dessa längder fallande inom gränserna för föränderligheten hos Th. vulgaris; 

 och då stjertens minsta höjd äfven relativt ökas med åldern, ') är det likaledes en antaglig 

 möjlighet, att denna hos Th. arcticus i ungdomen kan vara tillräckligt liten för att falla 

 inom den nämnda föränderlio-hetens gränser. Deremot svnes såväl o-äli'äfsta2;2"arnes antal 

 som nosens och öfverkäksbenens längd i de anförda förhållandena böra lemna fullt till- 

 förlitliga kai'akterer, då dessa hos den äldre åldersgruppen af Th. arcticus stå närmast de 

 förhållanden, som utmärka yngre åldersskeden hos Th. vulgaris. De angifna skillnaderna 

 i afseende pä öfverkäksbenens längd i jemförelse såväl med hufvudets och mellanhufvudets 

 som med underkäkens längder (Vs,, ^!k_ och '^'i) äro emellertid så obetydliga, att de väl 

 kunna väntas utjemnade genom individuella variationer. 



Om vi med denna redogörelse för förhållandet mellan de sibiriska och de europeiska 

 Hai-rarne jemföra den skildring af de amerikanska Harrarne, hvilken är framställd af Mil- 

 NER samt Jordan och Gilbeet, skola vi visserligen finna olikheter men derjemte rätt be- 

 tydande öfverensstämmelser. De båda sist nämnda författarne sammanföra alla ameri- 

 kanska Harrar till en art: — Thymallus signifer, Rich. Frän denna hade dock Cope 

 redan 1865 urskiljt Th. tricolor och Milner 1873 Th. montanus, båda från norra delarne 

 af Förenta Staterna och således från sydligare trakter än Richardsons typ; och dessa 



') Pä unga exemplar af Th. vulyaris, ända till en kroppslängd af omkring 100 rara., är kroppsformen 

 trind och låns och låg som hos en nors. 



