KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8. 211 



Artidentiteten mellan Stenodus leucichthys {^/a % -= 20) och 8t. nelma {''ja % > 22) 

 kunna vi derföre ej anse vara fullt bevisad; men öfverensstämmelsen dem emellan är i 

 alla händelser så stor, att gemensamheten i ursprung ej kan anses hafva varit långt af- 

 lägsen; och om dem gäller för öfrigi:, hvad vi ofvan om förhållandet mellan Salmo fluvia- 

 tilis och S. hucho anmärkt, att den geografiska åtskillnaden, som varit rådande, alltsedan 

 hafsförbindelsen mellan Ishafvet och Syd-Rysslands vatten-bäcken blifvit afbruten, snai't 

 sagdt med nödvändighet måste antagas hafva utöfvat inflytande på formen, äfven om de 

 ofvan anförda topografiska förhållandena vid Wolga-flodens källor göra det möjligt för 

 dessa fiskar att öfvergå från det ena hafsområdet till det andra. De anförda skillnaderna 

 torde derföre äfven här rättast böra betraktas såsom varietets-karakterer, äfven om en 

 undersökning af en rikhaltigare samling exemplar utaf leucichthys skulle visa dem vara 

 konstanta; och med de vexlingar, som förekomma hos Nelma, räknar jag såsom skillnader 

 af samma betydelse det mindre antal strålar i bukfenorna och det större antal fjäll i sido- 

 linien, som förekomma hos det föreliggande exemplaret af leucichthys. 



Sikar (Coregonus). 



Den första fråg^a, som möter vid behandlingen af detta temligen mängformisa slägte, 

 gäller möjligheten af dess indelning i naturliga formgrupper. Gunthers förtjenstfulla fram- 

 ställning i British Museum Catalogue har visserligen banat vägen härför; men hans efter- 

 följare hafva nogsamt känt svårigheterna att följa hans spår. I fråga om de europeiska 

 arterna äro dessa svårigheter af ringa betydelse; men dä vi här hafva att betrakta äfven 

 de sibiriska arterna, bland hvilka vi finna såväl början som slutet af slägtets olika utveck- 

 lingsriktningar, tvingas vi också att tillse, huruvida dessa riktningar fått sitt uttryck i 

 den af Gunther framställda indelningen. Yi må då först försöka ordna de kända sikarne 

 i fortlöpande formserier efter kai^akterernas beskaffenhet och sedermera undersöka, huru- 

 vida denna anordning finner sin bekräftelse i utvecklingssättet, så vidt vi kunna spåra 

 detta i åldersförändringarne. 



Från Stenodus (Luciotrutta, Ghtr.) är språnget ej stort till de egentliga siklöjorna, 

 hos hvilka, såsom bekant, munnens tandbeväpning mer och mer reduceras. För siklöjorna, 

 som tydligen bilda en egen formserie, har Gunther^) en särskild afdelning (»lower jaw the 

 longer») redan urskiljd af Agassiz") under sliigtbenämningen Argyrosomus; och inom denna 

 afdelning urskiljde GtJNTHER den grupp (»Body elevated»), som sedermera af Jordan^) be- 

 nämnts Allosomus. Då jag ännu icke känner åldersförändringarne inom den sistnämnda 



') Brit. Mus. Cat, Fish, part VI, pag. 173 och 192. 



^) Lahe Sujjerior, pag. 339. 



^> Man. Vert. North. U. S-, ed. 4, pag. 361; Jord. and Gilb.: S>/)i. Fish. N. äm., 1. c, pag. 297 och 301. 



