KONGL. SA^ VET. AKADEMIENS HANDLINGAE. BAND 21. N:0 8. 227 



Formskillnaden går här, liksom i föregående punkt, i strid mot de flesta ålders- 

 förändringarne, men är icke heller här genomgående, oaktadt den öfverallt, utom i sista 

 åldersskedet hos vimba, står i öfverensstämmelse med den eljest gällande betydelsen af 

 könsskillnaden (? % -= o^ %). 



Af denna undersökning framgår tydligen, att förhällandet uti formskillnaden mellan 

 alhula och vimba företer en slående likhet med förhållandet mellan Salmo trutta och S. 

 salar. Genomgående skillnader saknas icke, särskildt gälla naturligen de karakterer, hem- 

 tade från hufvudets längd och minsta kroppshöjden, enligt hvilka de här föreliggande 

 exemplaren blifvit bestämda; men äfven dessa hafva visat sig gå i följd med ålders- 

 förändringarne; och då de undersökta wmJa-exemplaren uti alla åldrarne i medeltal varit 

 större än de motsvarande a/6w/a-exemplaren, är häraf en naturlig följd, att procenttalen 

 för dessa förhållanden i medeltal måste vara större hos de förstnämnda än hos de sist- 

 nämnda, hvilket äfven gäller om de slutliga medeltalen för albula och vimba, som före- 

 träda en medelstorlek i kroppslängd af 147.7 mm. för den föi-ra och 185.2 mm. för den 

 senare. Emellertid är skillnaden sa stor, att t. ex. beträffande reduktionen af hufvudets 

 och mellanhufvudets längder med tilltagande ålder vimba i sin ungdom motsvarar albula 

 i dennas längst framskridna utvecklingsskede, och beträffande minsta kroppshöjden se vi, 

 att denna i sin tillökning med åldern hos albula aldrig når lägsta medeltalet hos vimba, 

 vare sig i procent af kroppslängden eller i procent af underkäkens längd. Då vi dess- 

 utom ofvan i flera hänseenden funnit olika utvecklingsriktning för de båda formerna och 

 funnit formskillnader, som gå i strid mot åldersförändringarnes riktning, är det klart, att 

 olikheterna, äfven om de icke äro genomgående, häntyda på naturlig skillnad mellan for- 

 merna. Så t. ex. minskas interorbitalbredden i procent af hufvudets längd med tilltagande 

 ålder hos albula men ökas hos vimba, och mellanhufvudets längd i procent af hufvudets 

 längd aftager med åldern enligt alla medeltalen — utom i ungdomen hos vimba, att döma 

 efter endast två exemplar — men är dock i medeltal större hos vimba än hos albula. 

 Allt detta berättigar oss utan tvifvel att betrakta albula och vimba såsom särskilda former, 

 företrädande olika skeden i en naturlie- utvecklinoso-äno-. 



I de flesta hänseenden skola vi finna denna utvecklingsgång fortsatt uti den sibiriska 

 form, h vilken vi enligt Gunther^) benämna Coregonus Merchii. För jemf öreisen med de 

 föregående och för att äfven här kunna spåra åldersförändringarnes riktning har jag in- 

 delat de åtta exempjlar af denna form (N:r 7 — 14), som upptagas i våra tabeller, uti tre 

 åldersgrupper, af hvilka dock endast de tvä yngsta kunna omedelbart användas för det 

 förstnämnda ändamålet. Dessa grupper utgöras af: 



N:r 7 — 9 = Gruppen B, med kroppslängden mindre än 200 mm., i medeltal = 181 mm. 

 ,, 10—12 = )) C, » » » « 300 » » )) = 269,7 » 



)) 



13 o. 14 -= » D, » « större » 300 » » « = 326,5 » 



1) Brit. Mus. Cat., Fish., part VI, pag. 195. 



JouDAX and Gilbert: Syn. Fisk. N. Amer., 1. c. pag. 300. 



