242 



smitt: riksmuseets salmonider. 



Med 



elt 



al. 



Tu/jun. 



Pelet. 



_ 





23.3 



35.7 





30.6 



50.9 





63.4 



90.6 





98.3 



103.7 





(63.0) 



44.5 





62.9 



Nosens höjd i % af öfverkäksbenens längd ///, % 



Mellanhufvudets längd i % af ryggfenans afständ från nosen hlm% 



Postabdominallängden » » " » » » '/m % 



Kyggfenans afstand från nosen \ % ai bukfenornas afstånd frän samma punkt ""/r % 



Mellersta stjertfensträlarnes längd i % af minsta kroppshöjden äj^ ^ 



Minsta kroppshöjden i % af analfeuans bas "/u % 



Eftei' jemförelse med de föregående siklöjornas medeltal finner man här, att endast 

 i följande punkter äro tugun och pelet, gemensamt och oberoende af åldersförändringarne, 

 i medeltal skiljda från de öfriga: 



Antal strålar i analfenan: 16 — 17, 



Analfenans bas längre än ^Vioo ^^ kroppslängden eller ^7ioo ^-f mellanhufvudets längd, 



Analfenans höjd större än Vio ^f kroppslängden. 



Emellertid lemnar icke ens någon af dessa punkter en fullt genomgående karakter, 

 såsom framgår ur specialtalen i mått-tabellerna. För att i sådant ändamål användas, måste 

 den kombineras med en annan karakter, och härför lämpar sig t. ex. det i ofvanstående 

 medeltalstabell sist anförda förhållandet mellan minsta kroppshöjden och analfenans bas. 

 När nemligen hos de öfriga siklöjorna analfenans bas är längre än 12.9 pi'ocent af kropps- 

 längden, — det minsta procenttal vi funnit för detta förhållande hos tugun — , då är ock 

 minsta kroppshöjden, oaktadt den är mindre än 8 procent af kroppslängden, större än 47 

 procent af analfenans bas, — det högsta procenttal vi funnit för detta förhållande hos 

 tuaun. 



K/ 



Bland de egendomligheter denna medeltalstabell i jemförelse med de föregående sik- 

 löjornas för öfrigt utvisar, vilja vi här anmärka några punkter, i hvilka tugun och j^e/ei 

 företräda hvar sin ytterlighet i formskillnad. Så är, bland alla siklöjor, i medeltal: 

 Gälrälfstaggarnes antal lägst hos tugun, störst hos pelet, 

 Undergällockens längd minst » » « » » 



Minsta kroppshöjden lägst « » högst » » 



Postabdominallänoxlen minst » « störst » » 



o 



Af dessa skillnader är emellertid endast den förstnämnda genomgående i special- 

 talen och användbar såsom karakter; de öfriga äro variabler, beroende af tillväxten, men 

 ställa tugun såsom den lägsta, pelet såsom den högsta utvecklingsformen inom siklöjornas 

 afdelning. 



Bland de för tugun särskildt utmärkande kännetecknen — utom den obetydliga 

 kroppsstorleken och dermed sammanhängande förhållanden — märkes i fi-ämsta rummet 

 öfverkäksbenens form. Dessas lancettforin, till skillnad från de öfriga siklöjornas mer eller 

 mindre utpräglade lieform, står tydligen i samband med den obetydliga utvecklingen af 

 deras smala supplementar-ben; och i de angifna procenttalen yttrar sig äfven detta uti 

 öfverkäksbenens obetydliga bredd hos tugun, särskildt genomgående uti förhällandet mellan 



