250 



smitt: riksmuseets salmonider. 



oss enioUcrtid cii annan samling af sikar, hvilken Kiksniuseum likaledes erhållit genom 

 Fiskeri-Intendeiiten Lundberg. N:r 218 — 231 i våra måttabeller utgöra en del af dessa 

 i Ringsjön utaf honom samtidigt tagna sikar, alla könsmogna och de flesta tydligen stadda 

 i lek, då de fångades i November. Af dessa exemplar äro dessutom fyra ufbildade på 

 Tafian V: N:r 218 = tig. 78, N:r 219 = fig. 80, N:r 222 = tig. 79, N:r 223 = fig. 

 81. Figurerna ;iro i första rummet upplysande såsom prof af den individuella föränder- 

 lighet kroppsformen i sina yttre konturer företer. Visserligen skulle man i detta hän- 

 seende kmnia urskilja två typer af Ringsjö-siken, den ena med lägre stjertfenrot (figg. 

 78 och 80; i tabellerna "/«2 ^ ^ ^^)> '^^sn andra med högre (iigg. 79 och 81, i tabellerna 

 V^a ^ ^ •^1); ^11611 dessa vore då de enda karaktererna för sådana typer, utan saml^and 

 med någon annan genomgående egendomlighet; och olikheterna i sättet för nosens af- 

 stympning i spetsen föi"ekomme inom området för samma typ (jfr. fig. 78: nosen snedt 

 afskuren med nosknölarne framskjutande; fig. 81: nosen vertikalt afskuren). Allmännast 

 gäller bland Ringsjösikarne, att de som hafva minsta antalet gälräfstaggar, hafva ock den 

 högsta nosen och högsta stjertfenroten ; men t. ex. N:r 225 i tabellerna har nosen jem- 

 förelsevis låg och stjertfenroten hög. För öfrigt inträffar här det egendomliga, att med 

 en högre nos och ett mindre antal gälräfstaggar (t. ex. N:r 222 och 223 i tabellerna) 

 följa i regeln längre käkar — jfr. proportionstalen för f/b, -^/ij, f/h, ''/b, V^i» */*? V*2 i tabellerna 

 — tvert emot hvad vi förut sett vara rådande i detta hänseende. Blåsiks- och fetsiks- 

 karaktererna äro således här omkastade; men denna omkastning har skett inom gränserna 

 för blåsikens område, sävidt detta bestämmes efter . antalet gälräfstaggar. 



Huru härmed förhåller sig, får en ytterligare belysning genom granskning af de i 

 våra tabeller upptagna sikarne från sjön Refsunden i Jemtland, företrädande två blåsiks- 

 former och en fetsik. De genomgående skillnaderna mellan den sistnämnde och de båda 

 andra formerna äro följande: 



Vid en kroppslangJ af mm a 



Antal gäli-äfstaggai' på endera kroppssidans första gälbåge.... Spb 



» strålar i ryggfenan D 



11 fjäll i sidolinien L. lat. 



Ryggfenans afständ frän nosen i ^i af kroppslängden '"/a % 



» bas » » " ",'a % 



» höjd » » » "a 'é 



Bröstfenornas längd n » » P.a fa 



Pricabdorainallängden » » » lia fo 



Bukfenornas längd » » » ^'a % 



Analfenans höjd » " » ^ a 'i 



Stjertfenrotens minsta höjd « « » "/a % 



» » » » » hufvudets längd "76 % 



n » » » » mellanhufvudets » ",'62 ?^ 



11 » » o » underkäkens » "/i- Ji 



N:r 164-167. 

 Blåsik. 



\:r 168. 

 Fetsik. 



:\iin. 



Max. 



279 



803 



338 



37 



38 



18 



13 



14 



15 



95 



102 



81 



42.0 



44.7 



45.3 



10. s 



11.7 



13.6 



14.4 



15.4 



17.2 



14.i 



15.8 



16.6 



29:4 



31.0 



28.7 



13.6 



14.5 



15.1 



9.3 



10.2 



11.2 



6.9 



7.6 



8.3 



37.0 



39.8 



43.7 



50.0 



53.8 



57.1 



80.0 



93.5 



103.6 



