KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 21. N:0 8. 



253 



Nosens höjd öfverstiger således icke här det hos bläsikarne rådande förhållandet; 

 men gälräfstaggarnes antal är hos dem, som hafva den högsta nosen, högsta stjertfenroten 

 och kortaste käkarne, mindre än hvad vi eljest finna hos blåsikarne: — de äro, hvad jag 

 kallat manocentra sikar. Här föreligger emellertid äfven en annan förklaringsgrund för 

 de anmärkta skillnaderna: de båda grupperna äro nemligen af olika åldrar. 



Oaktadt vi senare skola återkomma till detta kapitel, vill jag redan här påpeka, 

 huru åldersförändringai-ne te sig i de förhållanden, som nu sysselsätta oss, om vi samman- 

 ställa Jockmocks-sikarne med dem frän Refsunden, hvilka vi nyss betraktat. 



En sammanställning af medeltalen för två och två af Jockmocks-sikarne och Ref- 

 sundens blåsikar samt dessa medeltals jemförelse med Refsundens fetsik lemnar följande 

 resultat: 



Kroppslängden uttryckt i millimeter a 



Bröstfenornas längd i ^ af kroppslängden P/a % 



Bukfenornas " » » « Va % 



Stjertfenrotens bukbrädd » » » Va % 



« minsta böjd « » » ""/a Yo 



Mellersta stjertfenstralarnes längd « « stjertfenrotens minsta höjd * ,j j^ 



Nosens höjd i Y^ af hufvudets längd , /,(, % 



» » » » mellanhufvudets längd fibi°i 



» •> » » öfverkäksbeneus » //A % 



« » » '1 nosens bredd //e % 



Underkäkens längd i % af hufvudets längd */ji % 



» " » i> mellanhufvudets längd */i,j % 



2i 



•^ 



z 



CO 



C 



et! ■-'3 



.■ 170 och 171 



från 

 Jockmock. 



r 166 och 1157 



frSn 

 Refsunden. 



r 172 och 173 



från 

 Jockmock. 



211 



283 



295 



(338) 



13.7 



14.8 



15.5 



(le.c) 



12.3 



14.1 



• 13.8 



(15.1) 



9.5 



8.9 



8.2 



(8.0) 



6.4 



7.0 



6.9 



(8.3) 



89.3 



75.1 



74.3 



(64.3) 



9.9 



10.0 



10.3 



(12.5) 



13.1 



13.3 



13.8 



(16.3) 



35. G 



36.8 



38.7 



(44.4) 



61.5 



61.8 



70.7 



(72.7) 



44.7 



43.8 



41.6 



(42.2) 



59.0 



58.3 



54.9 



(55.1) 



I alla dessa punkter se vi således ett jerant^) stigande eller sjunkande med till- 

 tagande ålder hos blåsikarne, ledande till större öfverensstämmelse med fetsiken. De äldsta 

 Jockmockssikarne bilda på detta sätt en öfvergångsform, hvilken till och med bär det eljest 

 för fetsikarne utmärkande antalet gälräfstaggar och derföre väl utan fara kan bära deras 

 namn. 



Motsvarande öfvergångsformer finna vi äfven der fetsik-typen gör .sig mera gällande, 

 uti sjöarne Näckten och Hammerdalssjön i Jemtland, så som framgår af följande samman- 

 ställning af de genomgående skillnaderna mellan de båda formerna i dessa sjöar, att döma 

 efter de i våi-a mått-tabeller upptagna exemplaren: 



Anm. De skillnader, som ej gå parallelt i båda sjöarne, äro här utmärkta inom []. De skillnader, som endast i den ena 

 sjön äro genomgående för exemplaren af de båda formerna, äro endast för deuna sjö upptagna. 



') Ojemnheterna i afseende på Va % och "/o % äro tydligen af föga betydelse. 



