KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 21. N:0 8. 



255 



I förening med det olika antalet gälräfstaggar, hvilket dock häi' varierai- endast 

 inom gränserna för det eljest hos fetsikarne vanliga förhällandet, visar oss denna sam- 

 manställning, att den antagna formdifferentieringen uti två hvarandra närbelägna insjöar 

 såväl kan ti^äfta olika formförhållanden, som ock, då den träffar samma förhällande, kan 

 modifiera detta i olika riktning uti den ena sjön mot uti den andra; men äfven här gäller 

 den regeln, att med ett mindre antal gälräfstaggar följa kortare och högre stjertfenrot, 

 högi-e nos och kortare käkar. Antalet strålar i ryggfenan tyckes på samma gång ökas: 

 — och sä visade sig äfven hos sikarne i Refsunden; och fjällens antal i sidolinien tyckes 

 stiga: — men i detta hänseende är förhållandet motsatt hos de ofvan anförda sikarne 

 fi*ån Refsunden. 



Emellertid stå de anförda skillnaderna äfven här i samband med åldersskillnad, på 

 det sätt att de föreliggande yngre exemplaren i hvarje sjö hafva ett större antal gälräfs- 

 taggar; och att detta antal här är med åldern föränderligt i riktning utaf aftagande, före- 

 faller ingalunda otroligt — (vi skola längre ned återkomma härtill) — dä vi se, att fästena 

 för gällaladen, pä bakre-undre kanten af första gälbågen, hos N:r 192, det minsta 

 exemplaret från Näckten, bilda en rak linie framåt, medan denna linie hos de båda större 

 exemplaren från denna sjö böjer sig nedåt, liksom omen förskjutning skulle egt rum genom 

 föi'läno-nino: af ta!i'2:arnes ofvan litrsande stödbrosk i gälbåoren, hvarvid tagfofarne blifvit 

 glesare och de främre bortfallit. I saknad af iakttagelser öfver utvecklingsgången i detta 

 hänseende afser detta antagande endast att tjena såsom en hänvisning till möjligheten, 

 att de båda här urskiljda formerna kunna stå i omedelbart utvecklingsförhållande till hvar- 

 andra, hvarom proportionstalens temligen jemna öfvergångar till hvarandra och de stun- 

 dom obetydliga skillnaderna gifva en osökt antydan. 



Vi möta samma fråga vid granskningen af sikarne från sjön Gråträsk inom Byske 

 elfs vattenområde, i Piteå tingslag. Två af de exemplar från denna lokal, hvilka upp- 

 tagas i våra mått-tabeller, N:r 153 och 154, Tiro mindre än af 150 mms kroppslängd och 

 böra derföre visa ungdoraskarakterer i jemförelse med de öfriga, hvilka låta urskilja sig 

 i två grupper efter gälräfstaggarnes antal, nosens höjd och underkäkens längd. De genom- 

 gående skillnaderna mellan de sålunda bildade tre grupperna äro enligt tabellerna föl- 

 jande: 



Kroppslängden uttryckt i millimeter a. 



Antal gälräfätnggar på enJera kroppssidans första gälbäge Spb. 



» strålar i analfenan ,1. 



» a u bröstfenorna P. 



» n » bukfeuorna V. 



» fjäll i sidolinien L. lat. 



Ryggfenans afständ från nossen i ;i af kroppslängden "'/a % 



» bas i> " » "/a /i 



Bröätfenornas längd » " » P/a % 



Bukfenornas afständ från nosen » » » ''ja % 



N:r 153 ocli 154. 



Jlin. Max 



147 

 25 (?) 

 14 

 15 

 11 

 76 

 42.9 

 10.9 

 13.,=i 

 48.3 



N:r 155-157. 



Min. 



147 

 30 

 14 

 15 

 11 

 80 

 44.2 

 10.9 

 15.6 

 48.3 



160 

 29 

 15 

 IG 

 11 

 78 

 40.9 



10.6 

 15.9 



44.8 



Max. 



252 

 32 

 16 

 16 

 11 

 84 

 44.4 

 11.1 

 16.6 

 46.9 



N:r 158 och 159. 



Min. 



249 

 20 

 15 



16 

 12 

 88 

 45.8 



11.3 



Jlax. 



270 

 20 

 15 



16 

 12 

 90 

 46.7 



11.5 



