288 smitt: riksmuseets salmonidkr. 



cca. Altitudo ociiloniin ((liaineter perpendicularis) niiniraam partem 

 T^tÄi longitudinis capitis intei-medii superat (''/i, % > 24). C or. 

 lavaretus. 

 [ifi. Altitudo oculorum raaximain partem f|^ longitudinis rapitis 

 intermedii non a-quat (''//-j % -= 24). Cor. microps- 

 hh. Longitudo capitis maximam partem j^ffn longitudinis forporis non 

 »quat C'/,, % < 18). Cor. microcephalus. 

 Ii. Longitudo mandibula» altitudinem minimam partis caudalis non a^quat 

 {k < å). 



an. Longitudo ossis raaxillaris minimam partem \ longitudinis capitis 

 totius vel fm) longitudinis capitis intermedii superat (''/j % =- 25; 

 'Väj % =- 36). Cor. po le ur. 

 bh. Longitudo ossis maxillaris maximam partem \ longitudinis capitis 

 totius vel fifo longitudinis capitis intermedii non a^quat (''/& % < 25; 

 ''Aa % ^ 36). Cor. polcur brachymystax. 

 B. Latitudo ossis maxillaris dimidiam partem longitudinis ejus superat {i =- '^ji). 



Coreffomis nasua. 



I denna utredning af förhållandena mellan de vigtigaste, om ej alla, anmärknings- 

 värda former af laxfamiljen har jag sökt lemna ett bidrag äfven till den allmänna frågan 

 om arternas upphof. Betraktelsesättet har i det väsendtliga härvid varit det samma, 

 hvilket jag förut användt i fråga om bryozoernas slägtskapsförhållanden, och resultatet är 

 i grunden detsamma: — de olika formernas, arternas, slägtenas lif följer samma utveck- 

 lino-soåno- som individernas. Redan i börian af våra undersökningar funno vi, hos laxarne 

 (pagg. 41 och 81), att äldersförändringarne och könsolikheterna gå parallelt såväl med 

 hvarandra som med form-(art-)skillnaderna; och under arbetets fortgång har denna sats 

 snart sagdt öfverallt funnit sin bekräftelse. Att den äfven för slägtena har sin giltighet, 

 hafva vi trott oss finna, deri att åtskilliga ungdomsförhållanden göra sig gällande äfven i 

 dessas karakteristik. Sådana voro våra anmärkningar om Argentina i förhållande till 

 Mallotus, om Mallotus i förhållande till Osinerus, om Osmerus i förhållande till laxarne 

 och, bland de sistniunnda, om Oncorhynchus i förhållande till Salmo s. str. Från Osmerus 

 eller något detta närstående slägte syntes det, som om vi skulle kunna ana en utvecklings- 

 riktning, hvilkeu ledt till Stenodus och derigenom till Coregonus, och inom sistnämnda 

 slägte var deinia utvecklingsriktning på det tydligaste sätt uttryckt i förhållandet mellan 

 siklöjor och egentliga sikar. Thymallus skulle således tillhöra en särskild utvecklings- 

 riktning, som gått parallelt och emellan de båda nämnda. Denna framställning af slägtenas 

 allmänna förhållanden till hvarandra grundade sig hufvudsakligen på hänsyn till ålders- 

 förändringarne, hvilka deremot jemte könsolikheterna och den geografiska åtskillnaden, 

 med de densamma åtföljande olika lefnadsförhållandena, legat till grund för vår förklaring 



