liilediiiiin. 



&• 



-L^et gifves väl ingen forskare på pnleontologiens oiiiråck', hvilkun ej, om lian under 

 någon Itlngre tid sysselsatt sig med denna vetenskap, förr eller senare erhållit till be- 

 stämning några af de föremål, hvilka kanske mer än andra gifvit upphof till stridiga 

 meningar, och hvilka med ett gemensamt namn från zoopaleontologens synpunkt ofta 

 benämnts »nereiter», under det att de af åtskilliga fytopaleontologer förts till de fossila 

 algerna och upptagits under några af de slägten, som omfattas af de af Sciumper 

 upi)ställda grupperna Ckordopliyceae, Arthrophyceae m. fl. Men derjemte har fytopale- 

 ontologen på sin andel erhållit en stor mängd andra, hvilka visserligen äro till sin 

 byggnad från de förra afvikande, men dock till förekomstsättet med dem öfverens- 

 stämma — de förekomma vanligen pä skiktytorna och sakna hvarje spår af organisk 

 substans — , nemligen en stor del af de grenade bildningar, hvilka på grund af sin 

 yttre likhet med algslägtet Ckondria och dermed förvandta former sedan gammalt sam- 

 manfattats under rubriken C/iondrites. Och ännu fiere grupper af till förekomstsättet 

 öfverensstämmande bildningar skulle kunna uppräknas, om hvilkas rätta natur man 

 äfven allt hittils varit oviss. Dessa tvifvelaktiga föremåls mängd är sålunda mycket 

 stor, och de visa derjemte det egendomliga förhållandet, att under det att dessa för- 

 menta alger äro ymniga inom äldre formationer och uppträda med en förvånande 

 likhet i sin yttre byggnad från siluitiden till den tertiära, så saknas de — med undan- 

 tag af de om Chondrites erinrande — helt oeli liållet i nutidens haf. De skulle sålunda 

 alla under tertiärtiden hafva utdött, och man må väl fråga sig: är detta sannolikt? 

 Svaret härpå kan ej gerna utfalla annat än nekande, och det är derföre ej underligt, 

 att tid efter annan forskare uppträdt med uttalande af tvifvelsmål, huruvida de i fråga 

 varande bildningarne dock i verkligheten kunde vara det, för hvilket de utgifvits — 

 alger eller maskar - — och många hafva derjemte framhållit den meningen, att en stor 

 mängd af desamma vore spår af ett eller annat slags djur, i allmänhet maskai' eller 

 krustaceer. För detta talade äfven förekomstsättet, såsom redan 1858 framhållits af 

 Hancock ^), men då de grenade CAont/r/ies-formerna — på hvilkas växtnatur dock ingen 

 vågat tvifla — förekommo på samma sätt, hade den andra sidans anhängare åtmin- 

 stone skenbart rigtiga skäl för fasthållandet af sin mening, och man ser derföre ännu 

 år 1879 i Schimper-Zittels paleontologiska handbok, att Schimper upptager de flesta 



') Por att undvika en stor mängd hänvisningar ocli noter har i slutet af denna afhandling leranats en full- 

 ständig litteraturförteckning öfver de rådfrågade arbetena samt några andra mig ej tillgängliga. Med led- 

 ning af årtalen bör ingeu svårighet uppstå att igenfinna det arbete, hvilket afses. 



