KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 18. N:0 7. 9 



äfven andra, mera oregelbundna, öfver hvilka fipurerna lemna bästa upplysningen. 

 När djuret simmande vidrör bottnen, blifva spåren annorlunda (taf. 1, fig. 2) smalare, 

 med mera tätt ställda intryck å ömse sidor. Detta slags spår visar stundom en skenbar 

 inre struktur, uppkommen derigenom att af de tvärställda lagren är det ena sä att säga 

 lagdt intill det andra. 



5. Ganimnrus lomMa L. 

 Taf. 2, fig. 3—5. Taf. 3, fig. 5, till höger. Taf. 7, fig. I '). 



Simmande eller krypande på sidan vid bottnen förorsakar detta djur ett spår, 

 hvars ena sida, motsvarande djurets rygg, är skarpt begränsad, under det att derifrån 

 utgå mot den andra snedt rigtade strimmor eller intryck. När djuret kryper på sidan 

 på lera, uppkomma snedt ställda konkava intryck (taf. 3, fig. 5). Dä vattnet dragit 

 sig undan, så att djuret ligger på torr mark, kryper det stundom med buksidan nedåt, 

 hvarvid ett spår liknande det efter Crangons släpande stjertfena, ehuru mycket sma- 

 lare, uppstår. Det (taf. 7, fig. 1, otydligt) är derjemte något ledadt, hvilket, 

 efter hvad jag trodde mig kunna iakttaga, beror derpå, att djuret böjer stjert- 

 fenan under kroppen och hjelper sig framåt, användande denna liksom en 

 häfstång. När djuret simmar i närheten af bottnen med buksidan nedåt, upp- 

 kommer stundom en rad korta bågformiga tvärställda streck (bild 2). Bild 2. 



6. Sulcator arenarius Bate. 



Enligt Hancock förorsakar detta djur tunnel- 

 lika spår i sanden under ytan, som drifves något 

 upp öfver tunneln, utom i midten, der i stället^ en 

 långsgående fåra uppkommer derigenom att tunnelns 

 tak störtar in. Stundom synas kring denna ränna 

 parvis ställda intryck å ömse sidor (bild 3, der dessa 

 intryck något för starkt framträda). Vid mera säll- 

 synta tillfällen blifva spåren något perlbandslika. 



Bild 3 

 (efter H.iNCOCK). 



■*) När spiir af olilia djur förekomma på samma gipsplatta, angifver den hvarje tnfla bifogade förklaringen deras 

 inbördes läge. 



K. Vet. Akad. Hnndl. B. 11). K:o 7. 2 



