KONGL, SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 18. N:0 7. 35 



Cruzianas förekomst vid Lugnas är af särdeles stort intresse, enär den ådagalägger till- 

 varon af krustaceer något tidigare än man af trilobitlemningarne kunnat sluta. JMen 

 man må väl fråga sig, om ej Dawsons åsigt, att Cruziana är spår af trilobiterna sjelfva, 

 är mest sannolik. För denna åsigt talar den omständigheten, att de typiska formerna 

 af Cruziana hafva en vertikal utbredning i lagerserien, ungefär öfverensstämmande med 

 trilobiternas, mot densamma, att man ej vid Lugnas, der dock Lingula finnes väl be- 

 varad, funnit lemningar af trilobiter, fastän Cruziana der är allmän. Men i sandstenen 

 vid Bagnoles, der Cruzianor och Lingulor äro till finnandes, saknas äfven trilobiter, ehuru 

 denna sandsten är silurisk. Till följd häraf skulle man kunna tro, att sandsten blott 

 undantagsvis vore egnad att bevara lemningar af sagde djur. Dr Linnarsson har nem- 

 ligen meddelat mig, att trilobiterna i den öländska sandstenen endast tyckas före- 

 komma der denna är kalkhaltig. Man skulle äfven kuuna förklara saken sålunda, att 

 de första trilobiterna eller deras stamformer möjligen ej haft ett så fast skal som de 

 sedermera uppträdande, enär detta skyddande hölje först så småningom vid kampen 

 för tillvaron kunnat förvärfvas. Huru som helst, Cruziana är spår af en från den 

 kambriska tiden till stenkolsperioden fortlefvande krustacé, som hade till vana att gräfva 

 sig hålor i sanden eller slammet på hafsbottnen, mest nära stränderna. Såsom i viss 

 mån analoga spår kunna för öfrigt anföras Crangons (taf. 2, fig. 2) och insektspåren å 

 bild 20 till höger (pag. 17). 



Här torde äfven vara på sin plats att nämna några ord om den vid Lugnas före- 

 kommande Fraena tenella Linnarss., hvilka spår svårligen kunna tolkas på annat sätt 

 än såsom uppkomna af någon mindre Äm2}hi2)od. När Gammarus locusta kryper på 

 torrlagd botten med buksidan nedåt, uppstå spår, något lika de i fråga varande, otydligt 

 ledade, med fåra i midten, d. v. s. hos afgjutningen. Geologen E. Ekdmann tror sig 

 hafva iakttagit liknande spår förorsakade af en gammarid på stranden af Öresund, och 

 då Linnarsson ansåg dessa uppkomna af en mask, är det möjligt, att denna mask till- 

 fälligtvis befann sig i gammaridens spår. Anmärkningsvärd är likheten med de i Skånes 

 rätiska formation förekommande spår af samma typ, de äro endast något större än de 

 vid Lugnas. Deras föi'ekomst på det senare stället är af vigt, såsom möjligen talande 

 för tillvaron af amphipoder redan under den kambriska tiden. 



Grupp 6. Älectorurideae Schimper. 



De till denna grupp hörande föremål sakna alltid organisk substans, de uppträda 

 med liknande typer från äldsta silurtideu till öfre miocena, sakna motsvarighet inom 

 nutidens vegetation. Deras rent mekaniska bildningssätt kan derföre redan a priori inses. 



Såsom typ för gruppen kan Spirophyton cauda-galli Vanuxem sp. anses. Denna 

 visar sig i sin mest utpräglade form såsom en rund skifva, från hvars midt, ett litet 

 parti utan struktur, utstråla åt samma håll bågformigt böjda, oregelbundna, radiei'ande 

 intryck. Andra former bestå af koncentriska bågformiga intryck, det ena utanför det 

 andra, nästan som tillväxtlagren på en Inoceramus eller annan mussla. Äter andra 

 visa en förening af dessa former och äro både till begränsning och struktur högst 

 oregelbundna, samt utan afbildningar svåra att beskrifva. Några arter, såsom Spiro- 



