KONGL. SV. VET. AKADEMIENS IlANDLINGAK. BAND. 18. N:() 7. 43 



äro de, äfven då alla tvifvelaktiga fonncr inberäknas, så ytterligt sällsynta i förhållande 

 till landväxterna, oaktadt de marina aflagringarne äro så ojemförligt ufvervägande de 

 limniska? Hvarför tinnas de t. ex. ieke i den marina sandstenen vid Köpinge, der dock 

 blad af landväxter äro bevarade jemte de marina djuren? Hvarför finnas de icke annat 

 än i enstaka fall i våra glaciala lerlager? Helt enkelt derföi', att algerna på grund af 

 sin byggnad upplösas så fort, att de blott undantagsvis kunna blifva bibehållna. Detta 

 är säkerligen för hvarje kustbo väl bekant, han kan ej undgå att märka skilnaden 

 mellan förmågan att motstå förruttnelsen hos Zostera å ena sidan, Fucus och Lawi- 

 narior å den andra. När man derför, såsom i Flyschbildningarne i Schweiz, anger 

 förekomsten af en stor män^d alger och den bergart i hvilken de finnas derjemte ej 

 genom särskildt ovanliga egenskaper är lämpad för bevarandet af organiska föremål — 

 ja i stället helt och hållet saknar alla andra än dessa förmodade alger — måste an- 

 gifvandet af ett sådant förekomstsätt alltid mottagas med stor försigtighet. Till och 

 med Solenhofens skiffer tyckes sakna fullt säkra alger. Spetsbergens arktiska klimat, 

 som på all förruttnelse tyckes verkat hämmande, synes dock äfven hafva sträckt sitt 

 inflytande till den här afhandlade möjligheten, ty i de qvartära lagren vid Advents 

 Bay förekomma rikligt lemningar af Fucodium canaliculatum. Såsom en slutsats af det 

 här sagda kan uttalas den åsigten, att man — ledsamt nog — ej tyckes ha stort hopp 

 att erhålla någon fullständigare kännedom om algernas utveckling på vår jord, emedan 

 de blott undantagsvis kunna väntas fossila. Och ehuru man visserligen ännu ej fullt 

 nöjaktigt kan förklara Flyschalgernas organiska substans — dock har man å andra 

 sidan ej påvisat att denna är vegetabiliskt kol — tala de omständigheter, under hvilka 

 dessa förekomma, så mycket emot, att de äro verkliga alger, att man väl kan anses 

 ursäktad om man anser äfven dem såsom ganska tvifvelaktiga föremål. 



Grupp 13. Sphaerococciteae Schimper. 



Alger med platt grenad thallus, erinrande om Sphaerococciis. Under det att några 

 af de till denna grupp hänförda föremål, såsom t. ex. Sjihaerococcites schainbelinus Hr, 

 tyckas vara verkliga alger, äro åter andra, såsom den siluriska Sph. Skaryanus Göppert, 

 utan fråga från en håla radierande maskspår. De arter, som Heer upptager under 

 det hithörande slägtet Halynienites, synas mig högligen tvifvelaktiga, de erinra om 

 spåren af Synaptn. De föremål som hänföras till de trenne återstående gruppei'na 



14. Spwngiophyceae Schimp., 15. Fucoiditeae Schimp. och 16. Dictyophyteae Schimp. 



äro verkliga försteningar, men deras systematiska plats är ;innu ej med säkerhet be- 

 stämd. De till förstnämnda gruppen hörande äro antagligen, liksom äfven de till sist- 

 nämnda, spongior. 



Af öfriga s. k. »alger», hvilka med säkerhet kunna sägas vara spår, må nämnas 

 Palaeodictyon Hr från Jura och Flysch, lika slingrande maskspår. Vidare de förmodade 

 fertila exemplaren af Jurans Theobaldia, hvilka kunna jemföras med spår af Synap)ta, 

 Helminthopsis från Juran, troligen spår af mollusker, samt Helminthoida från Flysch, 

 inveckladt slingrande spår af obekant djur. I första upplagan af Urwelt der Schweiz 



