46 A. G. NATHORST. OM SPÅR AF NÅGRA EVERTEBRERADE DJUR. 



nämnde varit af vegetabiliskt ursprung, så hade detta ej kunnut utöfva något inflytande 

 på tolkningen af den senare, enär denna bevisligen är ett spär. Ty en yttre likhet 

 kan härvidlag ej hafva något att betyda, i annat fall kunde man med lika stort skäl 

 påstå, att de afbildade växtspåren i gips äfven måste hafva en byggnad, öfverensstäm- 

 mande med ^^Eoplnjton? explanatumsy). Nu är derjemte fallet att den senare icke kan 

 tillhöra växtriket, hvilket redan dess förekomstsätt kunde låta misstänka. Dess inre 

 byggnad är nemligen, såsom Carruthers redan för länge sedan påpekat, »unlike plant- 

 structure», och HiCKs' yttrande — »There can be no reasonable doubt of the vegetable 

 nature of this fossil, and I think its afRnity to the vascular Cryptogams is most clearly 

 shewn» — ådagalägger blott, att han aldrig torde hafva sett någon käidkryptogam under 

 mikroskopet. ytEopliyton? explanatunu består nemligen af ihåliga tuber, ungefär lika stora 

 som kärlknippena hos cocospalmen, men att derföre vilja jemföra de förra med kärl- 

 knippen vore påtagligen en ren orimlighet. 



För öfrigt synes y^Eophyton? explanatunm eller en ytterst närstående form redan 

 för länge sedan vara beskrifven. Jag syftar härvid i första rummet på Portlocks 

 Serpula socialis (pag. 3G2, plate 25, fig. 9 a, 9 b), af M'Coy sedan ^) upptagen såsom 

 Serpula parallela, hvilken ej ens till arten synes vara skild frän den af HiCKS beskrifna 

 formen. Den hänföres af Römer till spongiorna under slägtet Acestra. En annan art 

 är af Römer beskrifven från lösa block vid Sadewitz ") under namnet Acestra subularis, 

 den skall härröra från »Lyckholm-Schichten». Hithörande tyckes äfven den af MCoy 

 i »British palasozoic fossils» beskrifna Pyritonema fasciculus (pag. 10, plate 1 B, tig. 13) 

 vara. Exemplar från Belgien, som Dr Linnarsson visat mig, stämma väl öfverens med 

 RöMERS beskrifning öfver Acestra. nEophyton? exidanntwm-> torde sålunda äfven böi-a 

 hänföras till detta slägte ^). 



Innan Eophyton leranas torde slutligen böra anföras, att min tolkning af den- 

 samma till alla delar biträdts af Linnarsson, Dames och Römer, under det att Saporta 

 allt jerat anser Eopliyton för ett växtaftryck. 



• • 



Ofriga fossila spår af evertebrerade djur, hvilka ej berörts 



i (let föregående. 



Det torde ej vara ur vägen att med några ord omnämna äfven de fossila spår 

 af evertebrerade djur som hittils, så vidt jag kunnat utröna, blifvit såsom sådana be- 

 skrifna. Poulett-Scrope omnämner sålunda 1831 förekomsten af spår på skiktytorna 

 såsom ett faktum; någon föreställning om de af Strickland 1842 och Bucklaxd 1843 

 beskrifna spåren kan man knappast göra sig, då afbildningar saknas. Detsamma gäller 

 om det stora antal spår, som beskrifvits af Rouault 1850. »Aucun dessin n'ayant 

 été donné å Tappui de ces descriptions, on ne peut se faire unc idée precise iion- 

 seulement des caractéres organiques de ces corps, mais meme de leur aspect actuel» 



1) M'CoY, Carboniferous fossils of Iieland. London 1862, pag. 119, plate 23, lig- 30. 

 -) Ferd. Römeu, Die fossile Fauna der silur. Diluvial-Gesteinc von Sadewitz. Breslau ISGl. 

 ^) Att döma af Eichwalds beskrifning kunde man iifven uttala såsom sannolikt, att 6'colecolithus chordaria 

 (Letbaea rossica pag. .52, tab. I, fig. 3) voro ett liithörande föremrd. 



