KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANBLINGAK. BAND. 18. N:0 7. 49 



cirrosa) från Kristineberg, och denna tolkning får ett ytterligare stöd genom den för- 

 ändring, som det af Miller afbildade spåret af T. permultus vid sin ena ände under- 

 går, i det att man här kunde tänka sig, att masken från att krypa börjat simma med 

 slingrande rörelser eller tvärt om. Teratichnus, som af författaren äfven anses kunna 

 härröra från någon cephalopod, torde väl utan tvifvel kunna sägas vara förorsakad af 

 en på sidan simmande amphipod eller annan krustacé. Analogien med de på detta 

 sätt uppkomna spåren af Gnmmarus är iögonfallande. Till den äfvenledes för ett ce- 

 phalopodspår ansedda Petaliclinus har jag endast vid ett enda tillfälle sett någon mot- 

 svarighet, ett spår förorsakadt af en i kroppens längrlrigtning gående simkrabba. 

 Detta spår var dock helt kort, och då jag ej har mig bekant, om några krabbor 

 äfven normalt röra sig åt sanima håll, vågar jag ej fälla något bestämdt uttalande. 

 Hvad slutligen Ormatichnus, ett knappt miUmeterbredt ledadt spår, beträffar, är det mycket 

 möjligt, att det, såsom författaren vill, är ett gastropodspår, i annat fall kunde man 

 tänka på ett ledadt maskspår. Det med tvekan till samma art hänförda spåret (plate 

 14, fig. 5), hvilket afviker genom en midtelfåra och derigenom får en ganska stor 

 likhet med Fraena tenella Lines. — fastän mindre — skulle dereraot möjligen kunna 

 tolkas såsom spår af en amphipod. Hvad det i Nature för 25 Nov. 1880 pag. 93 be- 

 skrifna spåret (kambriskt) angår, tyckes det i hög grad öfverensstämma med det som 

 uppkommer af Crangons sista abdominalbihang — två fåror skilda genom en smal köl 

 — endast bredare (hvarje fåra IV2 eng. tum). Utanför spåret säges otydliga märken 

 efter fötter finnas. Det torde sålunda säkert vara bildadt af en krustacé, samt är 

 derför af stort intresse, att det är på längden strieradt såsom Eophyton. 



Jag har i det föregående ej vidrört de spår eller, om man så vill, rör af maskar, 

 hvilka äro kända under benämningarne Scnlithus, Diplocraterion, Arenicolites m. fl., och 

 hvilka i synnerhet från de kambriska lagren äro beskrifna. Adopterar man Torells 

 klassifikation, skulle man hafva följande slägten : Areiricolites, tvenne vertikala med hvar- 

 andra nederst förbundna rör, hvilkas mynning ej är vidgad; Diplocraterion, liknande 

 föregående, men med trattformiga mynningar; Monocraterion enkla vertikala rör äfven- 

 ledes med trattformig mynning; Scolithus vertikala eller slingrande rör eller gångar- 

 Så lämplig denna indelning än är, kan man dock med Zittel ifrågasätta, om den 

 öfver hufvud taget är af någon zoologisk betydelse. Dels ser man ytterst närstående 

 former inom olika formationer (t. ex. den af Binney beskrifna Arenicola carbonaria 

 från stenkolsformationen, hvilken endast genom olika storlek afviker från Diplocraterion 

 Lyelli), dels är det ingalunda säkert, att alla dessa tvåmynnade rör härröra af maskar. 

 Då den lilla Synapta, hvars spår jag ofvan beskrifvit, ligger nedgräfd i lerslammet, har 

 den ett rör med tvenne mynningar, och skulle sålunda öfverensstämma med Areni- 

 colites; å andra sidan är det äfven tydligt, att Scolithus errans skulle kunna liärröra af 

 från hvarandra vidt skilda djur, vid några tillfällen af sådana, hvilkas rör under andra 

 förhållanden gå under namnet Diplocraterion etc. Då denna indelning emellertid är 

 mycket lättfattlig, och då de olika föremålen böra hafva namn, torde det ej vara 

 skäl att yrka på dessas indragning, så mycket mindre som flere af dem i nlla fall tyckas 

 vara karakteristiska för vissa horisonter — åtminstone inom ej för långt skilda om- 



7 



K. Tet. Akad. Handl. Baud. 18. N:o 7. ' 



