KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. N:0 I. 5 



Rhizostomites-avtevaeL samt Leptohracliites till förnyad granskning^); han anser den senare 

 hafva haft 5 armar samt att den för öfrigt är närmast förvandt med det nu lefvande 

 slägtet Pelagia, hvarför han ändrar namnet till Pelagiopsis Leuckarti. 1874 beskrifver 

 Haeckel^) ånyo tvenne medusor från Solenhofen {Hexarhizites insignis och Semaeosto- 

 mites Zitteli); Zittel framhåller i sin paleontologi ^) 1879, att Haeckels Palaegina gi- 

 gantea möjligen ej är en medusa utan kanske hufvudet af en Sepia, Slutligen ger 

 Haeckel i sitt »System der Medusen, zweite Hälfte des ersten Theils: System der Acra- 

 speden» (Denkschr. d. medic. naturw. Gesellschaft zu Jena. Erster Band. 1880, pag- 

 646) ett »Index der fossilen Medusenspecies», i hvilket några af de förut använda slägt- 

 benämningarne ändras*). 



13 eller 14 fossila medusor äro sålunda beskrifna från Solenhofen samt en från 

 kritan, inom hvilken formation man dessutom funnit några andra, hvilka ännu ej när- 

 mare undersökts. Från äldre aflagringar än den öfre juran hafva deremot allt hittils 

 inga arter varit kända. 



De fossila medusor, som i denna uppsats skola närmare behandlas, härröra der- 

 emot från den kambriska tiden, ja, från de äldste under denna tid afsatta lager, inom 

 hvilka man öfverhufvud taget funnit fullt säkra organiska lemningar. De föra dermed 

 denna djurgrupps tillvaro så långt tillbaka som till det för oss kända första uppträ- 

 dandet af organiska varelser på vår jord. De afsedda föremålen äro dock ej först nu 

 uppdagade, de äro beskrifna år 1870^^) af Torell under namnet Spatangopds costata 

 och af Linnaesson *') under namnet Agelacrinus? Lindströmi. Derjeinte är det möjligt, 

 att Protolyellia princeps Torell och ganska säkert att Astylospongia radiata Lines äfven 

 härröra af medusor. 



Såsom namnen antyda hänfördes de först nämnde föremålen af Torell och Lin- 

 NAESSON till echinodermerna, dock af den förste med någon tvekan, och det kunde der- 

 för måhända synas förmätet af mig att vilja framställa en så afvikande tolkning. Men 

 jag behöfver ej nu anföra någon ursäkt derför, ty professor Loven, som bättre än 

 någon nu lefvande naturforskare känner såväl lefvande som fossila echinodermer, 

 har i-edan offentligen tillkännagifvit') att han, med frångående af sin förra åsigt, att 

 Agelacrinus eller Spatangopsis skulle tillhöra sagde djur, för sin del anser deras 

 hänförande till medusorna riktigt. Att uttala en åsigt om redan beskrifna föremål torde 

 ej heller på något sätt vara att träda grannlagenheten för nära. 



Hvad vidare Protolyellia princeps och Astylospongia radiata angår, saknas ej heller 

 redan förut uttalanden både mot den förras hänförande till korallerna och den senares 



^) A. Brandt, Uber Fossile Medusen. Mém. de TAcad. impér. des scienc. de S:t Petersbourg. 7:me Serie, 



tome 16, n;o 11; af samma förf. Nachträgliche Bemerkungeu iiber fossile Medusen. Melang. biol. Bullet. 



Acad. Petersb. Tom. 8, pag. 168, citerad af Haeckel. 

 2) Jenaische Zeitschrift fiir Medicin und Naturwissensch. Bd. 8. (Neue Folge 1) 1874, pag. 308. 

 ^) ScHlMPER und ZiTTEL, Haudbucli der palaeontologie. Bd. 1. Liefer 2. pag. 307. 

 *) Jag står i stor förbindelse till professor G. Eetziijs för det han lånat mig sitt exemplar af nämnda arbete 



innan detta ännu anländt till Vet. Akad:s bibliotek. 

 ^) Petrificata suecana formationis cambricae. Lunds Universitets Årsskrift. Tom. 6. 1869. (tryckt 1870). 

 *) Geognostiska och paleontologiska iakttagelser öfver Eophytonsandstenen i Vestergötland. Vet. Akad. Handl. 



Bd 9, N:o 7. 

 ') I ett föredrag vid Vetenskaps Akademiens sammankomst den 8 December 1880. 



