6 A. G. NATHORST. OM AFTRYCK AF MEDUSOR I SVERIGES KAMBRISKA LAGER. 



till spongiorna. Sålunda har professor G. Lindström, hvilken i detta hänseende är 

 kompetentare än någon annan, nyligen ^) uttalat sig mot att Protolyellia skulle kunna 

 höra till den förra af dessa grupper, under det att Ferd. Römer^) lika bestämdt pro- 

 testerat mot Astylospongia radiatas hänförande till spongiorna. Jag är således inga- 

 lunda den första, som uppträder med tvifvelsmål mot de tolkningar, som förut lernnats. 



Att jag kommit att sysselsätta mig med dessa föremål beror om man så vill på 

 en ren tillfällighet. Vid ett besök vid stranden af Öresund utanför Alnarp våren 1880 för 

 att studera Eopliyto^i och andra spär, hvilka der vid lågt vattenstånd kunna iakttagas på 

 den torrlagda sanden, fastades min uppmärksamhet vid ett par tillfälligtvis uppkastade 

 medusor (Aurelia), hvilkas fyrstråliga munöppning och mellan armarne liggande genital- 

 hålor lifiigt påminde mig om ett i Geologiska Undersökningens Museum befintligt exem- 

 plar från Lugnas. Till följd häraf tog jag äfven de båda nämnda medusorna med mig 

 till Alnarp, och vid försök att erhålla gipsaftryck af deras undersida blef likheten med 

 Spatangopsis-iovmexi från Lugnas ännu mera i ögonen fallande, i det att den gips- 

 massa, som inträngde i munhålan, bildade en tydlig pyramid, omgifven af de halfmån- 

 formiga aftrycken af de 4 genitalhålorna. Afven andra öfverensstämmelser trängde sig 

 nu på mig, och då jag återkommit till Stockholm visade jag de tagna gipsaftrycken 

 för professorerna Lindström och Loven, hvilka båda funno öfverensstämmelsen märklig 

 nog och derföre blefvo mycket intresserade för att jeinförelserna skulle kunna fort- 

 sättas. Till professor Torell, som för tillfället var i Berlin, lemnade jag äfven ett 

 skriftligt meddelande om den likhet jag trott mig spåra med Lugnåsformerna och bi- 

 fogade äfven de båda gipsaftrycken. 



Öfverensstämmelsen med medusorna har sedermera blifvit till fullkomlig säkerhet 

 bevisad genom de exemplar af y)Spatangopsis'>\ som finnas i Riksmusei paleontologiska 

 afdelning, och hvilka insamlats vid Lugnas af Dr Linnarsson år 1869. Jag står i stor 

 förbindelse till professorerna Loven och Lindström för det de ställt detta material till 

 min disposition. Och det är mig ett särskildt nöje att kunna meddela, att äfven Dr 

 Linnarsson förklarat sig anse min tolkning såsom i högsta grad sannolik. 



En skenbar svårighet vid detta tolkningsförsök tycktes dock yppa sig strax i 

 början genom det hos Spatangopsis (Agelacrinus) ömsom rådande 4- och 5-talet. Ty 

 hos medusorna är ju i allmänhet 4- (incl. 8-) mera sällan 6-talet herrskande. Vid 

 undersökningen af de vid Kristinebergs zoologiska station allmännast förekommande 

 medusorna, Cyanea capillata, och Aurelia aurita, blef denna svårighet emellertid löst, 

 ty det visade sig, att hos den förra 5-taliga exemplar ej äro särdeles sällsynta och att 

 sådana äfven hos den senare, fastän mindre ofta, äro till finnandes. Hos Aurelia äro 

 6-taliga exemplar af de afvikande de vanligast förekommande, ehuru de i och för sig äro 

 sällsynta nog. Ännu sparsammare äro de 5-taliga, och högst sällsynta sådana, hos 

 hvilka 3-talet är det rådande. Såsom jag sedan erfarit har denna föränderlighet hos 

 Aurelia aurita redan för länge sedan iakttaa;its af Ehrenberg samt en liknande hos 



') Angelin et Lindström, Fragmenta silurica e douo Caroli Ilenrici Wegelin. Stoekholra 1880. pag. 31. 



Lindström säger här äfveu, att Barrande förut uttalat sig i samma rigtning. 

 ^) Lethaea palaeozoica L pag. .310. Stuttgart 1880. 



