KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 19. I 7 



Aurelia fiavidula af L. Agassiz. Den förre ^) anser, att de från 4-talet afvikande belöpa 

 sig in allés till cirka 10 procent, så att af 100 iakttagna djur visade 90 det normala 

 fyrtalet, 3 voro tretaliga, 3 feintaliga, 2 sextaliga och de sista 2 på annat sätt afvikande 

 (E. har nemligen iakttagit ett 8-armadt exemplar samt några, hos hvilka genitalsäckarne 

 voro sammanflytande). Enligt Ehrenberg skall dessutom redan O. F. Muller hafva 

 iakttagit tretaliga, von Baer tre-, fem- och sextaliga individer. Ehrenbeegs uppskatt- 

 ning af de afvikande exemplarens relativa antal öfverensstämmer såtillvida icke med 

 mina iakttagelser, som dessa visade sextalet ojemförligt öfvervägande. Af de 17 af- 

 vikande exemplar, som jag såg, voro nemligen ej mindre än 11 sextaliga, 4 voro 

 femtaliga och endast 2 tretaliga. 



Fastän Aurelia fiavidula enligt Agassiz ej tyckes variera så mycket som den euro- 

 peiska arten, hafva dock äfven hos denna tre-, fem-, sex- ja t. o. m. sjutaliga exem- 

 plar blifvit observerade*). På senare tid hafva äfven Romanes ^) och Haeckel*) fram- 

 hållit Aurelia auritas benägenhet till föränderlighet. I den enda mig tillgängliga af 

 den förres båda uppsatser nämnas endast sextaliga exemplar, hvarför dessa iakttagelser 

 öfverensstämma med mina mer än med Ehrenbergs. 



Att äfven Cyanea capillata visade stor benägenhet att variera är ofvan nämndt, 

 men detta sker ej så regelbundet som hos Aurelia; det är äfven mycket svårare att 

 upptäcka, enär exemplai-en af den förra i allmänhet måste upptagas ur vattnet och 

 underkastas granskning, innan man kommer under fund med armarnes och gonadernas 

 antal, under det att de senare redan på långt håll hos Aurelia kunna iakttagas. Den 

 enda afvikelse med hänseende till armarnes antal hos Cyanea var, att de voro 5 i stället 

 för 4, och samtidigt bildade äfven gonaderna lika många grupper. Deremot var um- 

 brellas delning ganska oregelbunden, ty utom de normala exemplaren med 8 flikar, 

 voro isynnerhet sådana med 7 och 9 ej särdeles sällsynta, och dessutom iakttogos 

 exemplar med 5, 6, 10 och 11. Armarnes (och gonadernas) antal tycktes härmed stå 

 i ett sådant samband, att då umbrella hade 9 flikar och derunder, var det förra städse 

 4, under det att det steg till 5, så snart umbrella visade 10 flikar och deröfver. Då 

 Lugnåsexemplarens talförhållanden endast varierar mellan 4 och 5, visar Cyanea så- 

 lunda en större analogi med hänseende till föränderligheten än Aurelia. Sextaliga 

 exemplar äro hittils icke vid Lugnas iakttagna''). I den mig tillgängliga litteraturen har 

 jag icke funnit något om Cyaneas föränderlighet omnämndt, hvarken Agassiz eller 

 Haeckel yttrar sig derom. 



Deremot torde böra påpekas, att man bland de craspedota medusorna har exem- 

 pel på en ännu högre grad af föränderlighet, och detta just med hänseende till 4- och 

 5-talet. Hos Cladonema radiatum Dujardin är detta isynnerhet förhållandet »in dem 

 als Grundzahl ba ld Vier bald Filnf auftritt»''). Det varierande talförhållandet hos 



^) Ehrenbeeg, Uber die Acaleplien des rothen Meeres iind den Organismus der Medusen der Ostsee. Ab- 

 handl. der Königl. Acaderaie der Wisseiisohaften zu Berlin. Aus dem Jalire 1835. 



^) L. Agassiz, Contributions to the natural liistory of the United States. Vol. IV. Boston 1862. pag. 52 



^) Journal Linnean Soc. vol. 12, 1876, pag. 524 och vol. 13, 1877, pag. 190, (den senare uppsatsen ha 

 jag ej sett). 



*) 1. c. pag. 554. 



ä) Se dock tillägget i slutet af denna afhandling. 10 Okt. 1881. 



•*) Haeckel 1. c. Erster Theil, erste Hälfte pag. 109. Jena 1879. 



