KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. N:0 I. 11 



Slutligen torde i förbigående böra nämnas, att aftryck af Cyaneas undersida, 

 sedan magen och alla bihang aflägsnats (Taf. 2, tig. 4), i midten visar den runda mag- 

 hålans i celler indelade botten samt såväl de derifrån radierande som de koncentriska 

 strimmorna, hvilkas närmare beskrifning såsom för våi^t egentliga ändamål obehöfligt, 

 här torde kunna förbigås. Aflägsnas motsvarande delar hos Äurelia synes i midten 

 (den 4 — 6-kantiga) pyramiden, onagifven af de (4 — 6) rundadt kilformiga, konkava, hålorna 

 efter genitalsäckarne, och ett aftryck visar naturligtvis samma former, fastän de kon- 

 vexa delarne ersatts af konkava och tvärtom. 



Innan dessa former jemföras med dem från Lugnas, torde först till besvarande 

 böra upptagas frågan, om öfverhufvud taget dylika aftryck af medusor, visande de 

 olika organen, i naturen kunna förekomma. Ty man kunde invända, att fastän sådana 

 erhållits i gips, vore derför ej sagdt, att naturen hade att förfoga öfver lika gynsamma 

 materialier. 



Denna invändning kan emellertid lätt undanrödjas. Vid Kristineberg har jag sett, 

 att de på sanden uppkastade medusorna gifva upphof till runda intryck deruti, stun- 

 dom äfven visande otydliga märken efter armarne. Vid ett tillfälle S3aites till och med 

 tydliga intryck af Äiirelias gastrovascularkanaler i sanden. Må man komma ihåg, att 

 medusorna på grund af sin stora vattenhalt äro mycket tunga, samt att vattnet, som 

 afgår från de uppkastade exemplaren, uppmjukar den sand, på hvilken medusan hvilar, 

 så finner man här tvenne omständigheter, särskildt gynsamma för att aftryck skola kunna 

 bildas. Enligt Babbage (Proc. geol. Society. London vol. 2 pag. 439) skall Lyell 

 hafva iakttagit runda intryck af medusor på hafsstranden vid Dundee. Herr E. Erd- 

 MANN har benäget visat mig några dagboksanteckningar, enligt hvilka han vid Höganäs 

 iakttagit, att de på den långgrunda stranden vid lågt vatten på sanden qvarliggande 

 medusorna i denna förorsakat runda intryck, motsvarande kroppens omkrets, och att 

 dessa intryck efter medusans upplösning qvarstått. Redan i sand kunna sålunda aftryck 

 af medusor tänkas uppkomma, men tydligt är, att förhållandena blifva betydligt gyn- 

 sammare, om sanden är ersatt af lera eller lerigt slam. Likvisst är detta ej nog i och 

 för sig, ty för att aftrycken äfven skola kunna bibehållas, torde i de flesta fall fordras, 

 att stranden är långgrund samt att den yta, på hvilken medusorna uppkastas, sedan 

 under någon längre tid förblir obetäckt af vattnet. Medusor, som i vattnet nedsjunka på 

 en lerig botten, kunna under inga förhållanden tänkas gifva upphof till igenkänliga in- 

 tryck, ty så obetydlig är den organiska substansen hos dessa varelser, att deras speci- 

 fika tyngd är ungefär densamma som vattnets. Redan ofvan är anfördt exempel derpå, 

 vidare omnämner Agassiz (1. c. IV. pag. 98), att sagde substans af en Cyanea, hvars 

 vigt belöpte sig till 35 skålpund, ej utgjorde fullt ett uns, och det behöfves endast, 

 att några gasblåsor utvecklas i Aurelias genitalhålor för att djuret skall hållas flytande 

 på ytan. Såsom redan Lyell för länge sedan framhållit är det fullkomligt origtigt 

 att antaga, att de på hafsbottnen befintliga döda djuren och växterna af trycket skulle 

 pressas ned i slammet, ty det vatten, som är under dem och som genomdränker dem, 

 motstår den öfverliggande pelarens tryck i lika hög grad. Äfven här förlora föremålen 

 sålunda lika mycket i vigt, som den undanträngda vattenmassan väger. Detta kan för 

 öfrigt af sig sjelft inses, ty i annat fall skulle hvai^ken några mjukare djur eller växter 



