KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. NIO I. 13 



shape^permanently, being dried by the sun and being then too finn to be efFaced by 

 the action of the succeeding tide, which deposits upon them a new layer of mud. 

 Hence we often find, on splitting open a slab an inch or more thick, on the upper 

 surface of which the marks of recent rain occur, that an inferior layer, deposited 

 perhaps ten or fourteen tides previously, exhibits on its under side perfect casts of 

 rainprints, which stånd out in relief, the nioulds of the same beeing seen on the layer 

 below.» 



Och längre fram i samma uppsats: 



»I have noticed in my 'Travels in North America', that on the beach at Beauly, 

 in the delta of the Savannah river, in Georgia, I saw numerous foot-tracks of racoons 

 and oppossums made on the sandy mud, where the animals had come down to the 

 sea-shore to feed on oysters. These trails had been formed during the four preceding 

 hours or after the ebbing of the tide. The surface of the mud had, by exposure to 

 the air and sun, already acquired in that short time a considerable degree of firmness 

 and consistency, and, while some of the moulds remained empty, others were half- 

 fiUed Avith fine blown sand, which had already quite covered up a portion of each 

 trail. The quartzose sand was in this instance derived from a low cliff, formed of 

 tertiary strata so incoherent that clouds of minute grains were swept along by a gentle 

 wind, — admirably exemplifying a process by which perfect casts of footmarks or of 

 rain may be taken in a matrix capable of being afterwards converted into the 

 hardest quartzose sandstone.» ^) 



Tänker man sig några medusor uppkastade på en dylik strand, eller rättare, der 

 qvarlemnade af ebben, så är det först och främst tydligt, att om någon viss konsistens 

 hos lermassan vore erforderlig för att tydliga aftryck skulle kunna uppkomma så måste 

 denna just här vara för handen. Ty mellan den halfflytande lermassan närmast vatten- 

 brädden samt den fasta, af luft och sol torkade, högst upp funnes alla möjliga öfver- 

 gångar, och någonstädes måste slammet vara nära nog lika lämpadt att mottaga tyd- 

 liga intryck som den utrörda gipsmassan. Må man äfven komina ihåg, att medusorna 

 vanligen uppträda i stora massor samt att de vid den tid då fortplantningen egt rum 

 i synnerhet till stort antal uppkastas på stranden^). Det blefve der före ej underligt om 

 en del af dessa uppkastade individer komme att stranda just der slammet vore för 

 aftryckens uppkomst lämpligast. Sådant har förhållandet helt säkert varit vid Lugnas. 

 Redan af Eophytons förekomst derstädes kan man sluta, att vattnet strömmat med rätt 

 stor kraft öfver den långgrunda leriga stranden, och det samma visar den egendomliga 

 struktur, som skiktytorna ofta ega, fullkomligt öfverensstämmande med den, som ytan 

 af lera eller fin sand plägar hafva efter det den varit öfversvämmad. Detta utseende 

 är svårt att beskrifva, men man kan deraf till och med se, i hvilken rigtning vattnet 

 runnit, och det är ofta fallet, att exemplaren af Eophyton på samma stora platta ligga 

 vända åt samma håll. En långgrund strand med fin sand eller lerslam samt ett vatt- 



1) Travels, vol. I. p. 166. 



-) »After the spawning period, a large nuinber of them, rediiced in their natural strength, and unable to 



resist the influence of the approaching stormy season in the autumii are cast upon the shore.» Agassiz 



1. c. IV. pag. 62. 



