KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. N:0 I. 15 



Organisations- Verhältnisse dieser fossilen Medusen und ihrer systematischen Stellung 

 känn selbstverstä-n dlich iramer nur einen unsicheren und annähernden Werth 

 haben. . . . Ganz besonders wenig aber sind fur Petrification gerade diejenigen Theile 

 geeignet, welche die grösste systematische Bedeutung besitzen: die Sinnes-Organe, die 

 Gonaden, der Magen, die Radial-Canäle u. s. w. Nieraals aber wird eine fossile Meduse 

 so vollständig versteinert conservirt sein, dass die Bestimmung der Familie — öder gar 

 des Genus — welcher sie angehörte, mit voUer Sicherheit möglicli ist. Eg ist daher 

 unmöglich, die fossilen Medusen in das System der lebenden Medusen einzureihen.» . . . 



Sjelf har jag gjort mig mycken möda med att jemföra Lugnåsaftrycken med de 

 afbildningar öfver olika medusor, livilka i den mig tillgängliga litteraturen förefunnits, 

 men ju längre jag fortsatt dessa försök, dess mer har jag på grund af hvad ofvan an- 

 förts insett svårigheten att komma till några bestämda slutsatser rörande deras slägt- 

 skapsförhållanden. Emellertid är det ganska troligt, att en med de lefvande medusorna 

 mera förtrogen person skulle kunna hafva kommit till säkrare slutsatser angående dessa 

 formers systematiska ställning, än hvad med mig varit fallet. Men då jag anhåller om 

 välvilligt öfverseende för de brister, som helt säkert förefinnas, anser jag mig böra 

 upprepa, att jag endast kunnat undersöka tvenne arter af nu lefvande medusor. Hvad 

 jag för öfrigt inhemtat grundar sig på studier i hithörande litteratur, hvilka, huru 

 noggrannt de än må utföras, dock aldrig kunna ersätta egna iakttagelser i naturen. 



Lika stor svårighet möter vid artbegränsningen, en omständighet, hvarpå redan 

 LiNNARSSON vid sin beskrifuing öfver dessa föremål fästat uppmärksamheten. Vid be- 

 nämningen af de olika formerna har jag ansett mig så mycket som möjligt böra an- 

 vända de förut nyttjade namnen, och i enlighet med Haeckels förfaringssätt upptagas 

 de alla under det provisoriska slägtnamnet Medusites. 



Framhållas bör dock, att de slutna afgjutningarne af Lugnåsmedusorna äro be- 

 träffande de delar, som de representera, märkvärdigt väl bevarade, ja, de gifva en 

 bättre föreställnins: om centralkavitetens form och aenitalhålornas läge i förhållande 

 till densamma, än medusorna från Solenhofen, hos hvilka de olika organen ofta samman- 

 flyta. Men innan någon artbestämning eller hänförande af de olika formerna till be- 

 stämda typer försökes, torde en beskrifning af dem alla böra förutskickas. Härvid har 

 man först och främst att erinra sig, att exemplaren vid Lugnas förekomma dels såsom 

 utfyllda aftryck, fastsittande på stenmassan, dels såsom slutna afgjutningar, inbäddade 

 i leran. Att de särskilda formerna mycket variera till dimensioner ra. m. torde ej 

 heller böra glömmas. 



a. Visar endast en hålighet motsvarande kroppens omkrets samt radierande oregel- 

 bundna intryck af tentakler eller armförgreningar. Denna form kan jemföras med 

 aftryck af Cyaneas undersida. 



h. Likt föregående, men visar i midten en pyramid, motsvarande munöppningen. Kan 

 jemföras med aftryck af undersidan af de unga Aureliorna (Taf. 3, fig. 1), hos hvilka en 

 alldeles liknande pyramid äfven är för handen, äfvensom med vissa aftryck af Cyanea 

 (Taf. 3, fig. 3). 



c. Likt föregående, men pyramidens kanter fortsätta utåt, bildande en 4-strålig 

 stjerna. Kan jemföras med unga exemplar af Aurelia, hos hvilka armarnes rännor äro 



