KONG.L. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. N:0 I. 19 



maghåla blifvit på något sätt snedvriden och kanske söndersliten innan afgjutningen 

 bildades ^). 



Såsom redan Linnaksson anmärkt finnes ofta en obetydlig hålighet i midten af 

 pyramidens bas hos såväl fyrtaliga sorn femtaliga exemplar. Anmärkas bör slutligen 

 att af Riksmusei 23 stycken slutna afgjutningar äro 14 femtaliga, blott 9 fyrtaliga. 

 De af Torell beskrifna voro alla femtaliga, hvarför detta grundtal hos i fråga varande 

 former är allmännast. 



i. Den form, som nu skall beskrifvas, föreligger endast med ett enda exemplar. 

 Det är en sluten afgjutning, bildande ett fyrarraadt kors med något böjda arniar. Den 

 ena sidan (Taf. 4 fig. 10) visar i midten en hålighet, liksom hos föregående former, och 

 torde på grund deraf böra anses som den öfre. Armarne äro på denna öfre sida run- 

 dadt konvexa under det att de på den undre (Taf. 4 fig. 9) framstå såsom höga och 

 skarpa åsar. Sedt från sidan visar exemplaret en tydlig gräns mellan öfre och undre 

 delen, af hvilka den förra är plattare och ej fullt så hög som den nedre. Armarne 

 hos den förra äro äfven bredare så att då exemplaret synes från undersidan skjuta 

 de öfre armarnes sidor utom de undre. 



Någon uppgift om detta exemplars förekomstsätt föreligger icke, men att döma 

 af ytans beskaffenhet tyckes det hafva varit inbäddadt i skifferleran. 



Tolkningen af detsamma erbjuder åtskilliga svårigheter. Till en början ansåg 

 jag detsamma för ett utfylldt aftryck af en medusas armar samt att exemplarets så 

 att säga sammansättning af tvenne hälfter berodde på ett konkretionsfenomen, detta 

 så mycket hellre som andra exemplar verkligen tyckas vittna, att sådana processer 

 förekommit. Om en medusa tankes uppkastad på en af lerslam eller fin sand bestående 

 strand samt armarnes rännor blefve fyllda af det inpressade slammet, så kunde man 

 väl tänka sig, att en del af det underliggande på grund af de organiska ämnen, som 

 vid upplösningen afginge från medusan, kunde gifva upphof till en konkretion. Men 

 då exemplaret består af sand samt synes hafva legat i leran möter en sådan tolkning 

 åtskilliga betänkligheter. Under sådana förhållanden uppstår frågan, om det ej snarare 

 bör anses för en sluten afgjutning af en medusas maghåla, under förutsättning, att 

 någon med denna organisation kunde påvisas. Detta är verkligen fallet, och isynnerhet 

 tyckes öfverensstämmelse förefinnas med de till rhizostomidernas ordning hörande famil- 

 jerna Versuridae och Crambessidae. Hos de senare samt några af de förra har mag- 

 hålan alltid formen af ett kors, den begränsas uppåt af umbrella samt nedåt af den 

 s. k. gastrogenitalmembranen, en tunn hinna, som skiljer maghålan från den s. k. sub~ 

 genitalporticus eller rummet mellan umbrella, armpelarne och armskifvan. Hos Cram- 

 bessa Tagi Haeck. är den korsformiga maghålans öfre sida mera platt under det att 

 gastrogenitalmembranen, d. v. s. magens undre sida, bildar en smal, långs hvarje radies 

 undersida fortlöpande ränna ^). Tänker man sig en dylik crambessids maghåla fylld 



^) A andra sidan skulle måhända formen kunna förklaras på annat sätt genom jemförelse med Pilema, men 

 dä jag ej känner denna annat än genom afbildningar och ej är fullt säker, att jag uppfattat dess organisation 

 i detta fall rigtigt, har jag trott mig böra inskränka mig till denna korta antydan. 



-) Jeraför Haeckel, Ueber die Crambessiden etc. i Zeitschr. fiir wissenschaftl. Zoologie. Bd 19. 1869. pag. 509, 

 samt isynnerhet Grenacher und Noll, Beiträge zur Anatomie nnd Systematik der Ehizostomeen. Mit 8. 

 Tafeln (Abh. der Senkenberg. Naturforsch. Gesellschaft. Bd. 10. 1876). I denna uppsats, åtföljd af 



