KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 19. N:0 I. 23 



Radierna äro, såsom Linnaksson redan omnämnt, ofta perlbandslika, d. v. s. de upp- 

 höjda visa en mängd smärre knölar långs efter hela sin längd, aftryck af dessa visa i 

 stället punktlika intryck långs radierna. Stundom saknas den perlbandslika strukturen. 

 Radierna äro än enkla, än tyckes en och annan mot kanten grena sig, och stundom 

 tyckas kortare intryck inskjuta från kanten mellan de andra. Antalet radier har ej 

 fullständigt kunnat utrönas, enär exemplaren dertill ej varit tillräckligt väl bevarade 

 eller fullständiga, men det tyckes belöpa sig till mellan 130 och 150. Föremålen visa 

 ingen som helst organisk substans, afvika ej genom olika färg från den omgifvande 

 stenmassan och äro sålunda rena intryck i det forna slammet. 



Jemför man dessa föremål med rnedusor, så kunna radierna väl ej gerna antagas 

 motsvara annat än radialkanalerna (gastrovascularkanalerna). Visserligen finnas hos 

 några medusor en radierande muskelstruktur, som något erinrar om radiernas anord- 

 ning, men hos så små individer som de i fråga varande kunde någon sådan aldrig 

 hafva nått den utveckling som här är förhanden; dessutom tillåter deras tvära upp- 

 hörande utåt vid den skarpt begränsade kanten, som måste anses för medusans rand, 

 ej ett sådant antagande. Lika litet kan det i fråga komma att jemföra radierna med 

 den radierande struktur, som hos vissa arter hnnes i sjelfva kanten, dertill upptaga de 

 för stor del af föremålens tvärdiameter. Motsvara de emellertid radialkanalerna, så 

 måste föremålen härröra från en medusa, som saknat armar och andra bihang kring 

 munnen — ty i annat fall skulle aftryck af dem förekomma — och som haft en jem- 

 förelsevis vid maghåla och stor munöppning. Dessutom måste sagda kanaler hafva ut- 

 gått direkte ur maghålan och ej i ett mindre antal stammar, hvilka sedan förgrenat 

 sig. Någon dylik organisation synes emellertid, så vidt jag kunnat utröna, icke förelinnas 

 hos de acraspedota medusorna, men väl hos de craspedota, bland hvilka en till alla 

 delar analog byggnad igenfinnes hos familjen Äequoridae och särskildt inom slägtena 

 Aequorea och Mesonema. Hvad Haeckel rörande de organ, med hvilka jeinförelse här 

 kan i fråga komma, angående denna familj yttrar torde bäst visa detta. »Der Schirm 

 ist gewöhnlich sehr fiach gewölbt, oft fast scheibenförmig» . . . »Uberall entspx'ingen 

 die Radial-Canäle aus der Peripherie der Breiten Magen-Basis und uberall vereinigen 

 sich dieselben am Schirmrande in einem Ringcanal, welcher Ausläufer in die hohlen 

 Tentakeln entsendet.» 



»Der Magen zeiclinet sich bei den meisten Aequoriden durch die ausserordent- 

 liche Breite seiner Basis aus, deren Durchmesser oft Vs öder die Hälfte, bisweilen 

 selbst 7s '^o^ demjenigen des Schirras beträgt» . . . »Die seitliche Magenwand ist sehr 

 kurz und aiedrig bei Aequorea und Mesonema, wo der Magen stark rtickgebildet er- 

 scheint; er biidet hier eine sehr weite und flache Tasche, deren klafiende Aveite Mund- 

 öffnung (meistens?) gar nicht geschlossen werden känn.» »Sobald die Zahl der Radial- 

 Canäle bei den Aequoriden 8 öder 1'2 (öder höchstens 16) libersteigt, wird sie gewöhn- 

 lich unregelmässig, unbeständig öder wechselnd. Bei den meisten Arten ist sie indi- 

 viduell verschieden und sehr variabel. Jedoch giebt es auch einzelne Species, die z. B. 

 constant 32 Canäle zu besitzen scheinen. Die grösseren Species der Polycanniden zeich- 

 nen sich durch die ausserordentlich grosse Zahl ihrer Radial-Canäle vor allén anderen 

 Craspedoten aus; sie beträgt z. B. bei Aequorea discus, Äe. Forskalea und Ae. ciliata 



