28 A. G. NATHORST. OM AFTRYCK AF MEDUSOR I SVERIGES KAMBKISKA LAGER. 



derstädes. Redan i ett annat arbete^) har jag framhållit, att möjligen Eophyton kan 

 hafva medusornas armar eller tentakler att tacka för sin tillvaro. Experiment med 

 Cyaneas armar, släpade på gips, gåfvo nemligen mycket vackra exemplar af Eophyton, 

 och i Riksmusei paleontologiska afdelning förefinnes en mycket intressant och märklig 

 stuff från Lugnas, hvilken tyckes utvisa, att Medusites favosus, åtminstone vid detta 

 tillfälle, gifvit upphof till i fråga varande föremål^). 



Utom den vanliga Eophyton-ioYinen tinnes äfven en annan (Taf. 6, tig. 3) hvilken 

 nästan kan sägas vara trådlik, och skilda dylika trådar fortlöpa ofta bredvid hvarandra 

 på skiktytorna åt samma håll. Det är ganska möjligt att dessa kunna härröra af en 

 medusas tentakler. Åtminstone har jag vid Kristineberg iakttagit, att då Cyanea capil- 

 lata sänker sig till bottnen, låter den sina tentakler eller en del af dem släpa på denna. 

 Döda exemplar, som framdrifvas af vinden eller strömningar i vattnet, böra isynnerhet 

 medelst tentaklerna kunna gifva upphof till dylika trådlika spår'). 



Jag kan ej här underlåta att påpeka en annan omständighet, nemligen den stora 

 likhet, som förefinnes mellan Spiroscolex spiralis Torell (Taf. 6, fig. 4), och åtskilliga me- 

 dusors tentakler. Redan vid Kristineberg fästes inin uppmärksamhet dervid, att då nyss 

 nämnda Cyanea hålles i glaskärl och dervid förlorar stycken af tentaklerna, äro dessa 

 oftast spiralformigt inrullade. De försök jag der gjorde att erhålla gipsafgjutningar af 

 dem misslyckades på grund af deras ringa diameter. Emellertid har jag sedermera genom 

 Haeckels arbete öfver de acraspedota medusorna erfarit, att en stor mängd medusor 

 hafva tentakler af samma och till och med större vidd än Spiroscolex (t. ex. Peripthylla 

 hyacint/lina Steenstrup). På afbildningarne äro dessa ofta spiralformigt hopdragna, de 

 äro röi'forraiga*), och visa antydan till fin tvärledning, med ett ord, de öfverensstämma 

 till märkvärdig grad med Spiroscolex spiralis. Såsom jag redan i ofvan anfördt arbete 

 påpekat, förekommer detta föremål på så sätt, att det måste antingen anses såsom ut- 

 fyllningar af en i spiral gående maskgång, eller ock af ett spiralvridet rör. Det senare 

 ansåg jag då såsom temligen osannolikt, emedan detta rör väl bort lemna någon or- 

 ganisk substans, men mot dess natur af maskgångar kan invändas, att föremålen huf- 

 vudsakligen förekomma på ytorna och icke fortsätta ned i den egentliga sandstenen, 

 fastän väl i den finare skiifriga; eget vore derjemte, om masken alltid skulle beskrifvit 

 en spirallinie. Tänkte man sig, att dessa rör vore afgjutningar af en medusas tentakler, 

 vore frånvaron af organisk substans naturlig, strukturen öfverensstäramer i alla hän- 

 seenden, men svårigheten ligger deruti att spiralen ej alltid är plan utan ofta beskrifver 

 ett par hvarf i vertikal rigtning. Men just denna form hafva de hopdragna tentaklerna 

 hos vissa medusor då de äro lefvande, och om Spiroscolex vore att tolka på detta sätt, 

 är det tydligt att slanimet måste hafva införts i tentaklerna på den ännu lefvande 

 medusan, hviket åter endast kunde hafva skett sålunda, att denna, simmande, råkat in 



^) Om nägra spär af evcrtebrerade djuv ni. m. och deins paleontologiska betydelse. Vet. Akad. Handl. J3d 18. 

 N:o 7 pag. 45. 



•^) Flere medusor liafva ett långt skaftadt munrör; om sådana drefvos i grundt vatten mot stranden ocb för- 

 orsakade Eophyton i slaramet, skulle de olika exemplaren af denna visa samma bredd. 



^) Agassiz omnämner ett exemplar af Cyanea arctica, hvars umbrella hade 7 fots diameter, och hvars ten- 

 takler voro 120 fot långa! 



■') Dock ej hos Cannostomae, hos hvilka de tvärt om äro solida. 



