34 A. G. NATHORST. OM AFTRTCK AF MEDUSOR I SVERIGES KAMBRISKA LAGER. 



Largo and at Key West, and occassionally at other points along the reef and yet it 

 is hardly ever seen near tlie surface of the water. This is owing to its habit of gro- 

 ping in the coral mud, at the bottom of the water, where thousands upon thousands 

 may be seen crowded together almost as elosely as they can be packed upon the 

 bottom, at a depth of from six to ten feet. When disturbed they do not rise, but 

 crawl abont like creeping aniraals now and then only flapping their umbrella, like 

 other Discophorae. — The Polyclonia frondosa is also found among the mangrove 

 islands of the Florida Reef in shady places near the rootes of mangrove trees», (1. c. 

 vol. IV, sid. 140). Det torde vidare böra framhållas, att enligt samme författare de 

 unga individerna af denna art — liksom hos öfriga rhizostomider — hafva öppen mun: 

 in the smallest of the young the mouth was wide open, as in the young Anrelia, the 

 whole oval apparatus consisting of a broad funnel, with ^n entire margin, of a some- 

 what quadrangular shape, but without the slightest indication of prolongation at the 

 four corners of the aperture. In souiewhat older specimens the corners of the mouth 

 were drawn out into four open lobes, as in Aurelia, so that the closing of the arms 

 and the foldering of their margins, must be the result of a låter progress in their 

 growth)) (1. c. sid. 147). Vidare må tillfogas, att enligt Haeckel (System der Medusen, 

 Zweiter Theil, System der Acraspeden, sid. 5(38) skall Pallas af denna art jemte fyr- 

 taliga äfven hafva iakttagit femtaliga individ. 



Antager man att Medusites Lindströmi haft samma lefnadsvanor som Polyclonia 

 frondosa, blir dess ymniga förekomst vid Lugnas helt naturlig, enär den ju då lefvat 

 på den grunda leriga bottnen derstädes. Vid låg ebb hafva en mängd af dem qvar- 

 lemnats på stranden och dervid på ofvan beskrifvet sätt gifvit upphof till aftryck, 

 som sedan bevarats i det hårdnade slammet. Om Medusites Lindströmi äfven i det 

 hänseendet liknat Polyclonia, att den hade till vana att hvila på hafsbottnen med rj^gg- 

 sidan nedåt, blir den stora mängden af slutna afgjutningar, hvilka förutsätta att medu- 

 sorna legat i just detta läge, äfvenledes helt naturlig. Detsamma gäller om såväl af- 

 tryckens som afgjutningarnes ställ visa förekomst i den mängd, att de nästan kunna 

 sägas vara packade tillsammans. Polyclonia ligger ju på samma sätt till tusendevis ho- 

 pad. Men denna öfverensstämmelse är af vida mindre vigt än det ljus, som häri- 

 genom sprides öfver Eophytons bildningssätt, ty det torde med dessa förhållanden för 

 ögonen ej längre vara tvifvel underkastadt, att sagde föremål är spår af de på 

 slammet krypande medusorna. Jag har redan på annat ställe (A. G. Nathorst, 

 Om spår af några evertebrerade djur m. m. K. Vet. Akad. Handlingar Bd 18 N:o 7, 

 sid. 45) påpekat möjligheten och sannolikheten deraf, att Eophyton hade medusorna att 

 tacka för sin tillvaro. Sedan jag fått kännedom om Polyclonias lefnadsvanor anser jag 

 saken vara så godt som bevisad. Och förekomsten af Eophyton på motsvarande nivå 

 i Amerika blir på detta sätt helt naturlig, ja man kan t. o. m. på grund deraf vänta 

 sig, att mera omfattande undersökningar vid S:t John äfven der skola påvisa före- 

 komsten af Medusites Lindströmi eller någon närstående art. 



Stockholm 21 November 1881. 



A. G, Nathorst. 



