KONGL. SV. VEC. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 26. N:() 3. .') 



glatta och äfven undertill i allmänhet föga håriga, men Rro här deremot ej sälhin rikt 

 stjernhåriga, isynnerhet hos glaucescenta former. I motsa,ts till förhållandet hos besläg- 

 tade former af Suhccesia äro hos denna grupp bladens tänder rakare, glesare och mera 

 fraraätrigtade och bladbasen mera nedlöpande samt försedd med mindre tät, ojemn 

 eller djup tandning än hos nyssnämnda grupp. Det nära förhållandet mellan former af 

 de respektive grupperna belyses i påfallande grad dei-af, att ju tätare och mera flikig tand- 

 ning och ju djupare inskuren bas med olikstora och bakåtrigtade tänder en form af Sub- 

 ccesia äger, desto mera tenderar en beslägtad form af Ccesia att få djupare och mera ore- 

 gelbunden tandning och bredare bas med utåtrigtade tänder etc. På detta sätt hafva en 

 stor del af de bredbladigare formerna af Ccesia ofta längre tänder och tvärare eller mera 

 intryckt bas än en del smalbladiga foi-mer af Subccesia. Detsamma gäller äfven om de 

 ur dessa ccesium-iovmeY utbildade eller paralellt med dem uppkomna och ytterst när- 

 beslägtade former, hvilka äro utvecklade efter ramosum-ty\)ei\. Men alla dessa former 

 äro dock skarpt begränsade från silvaticum-iypen genom mång):)ladig stjelk, rakare, jemnare 

 fördelade och mera framåtrigtade bladtänder samt genom den frän örtbladsregionen mindre 

 skarpt afskiljda inflorescensregionen m. m. Likaså äro äfven former af både ccesium-, ramo- 

 stim- och subrigiiium-typen skarpare begränsade från silvaticum-tjpen än sinsemellan, hvar- 

 före former af de förstnämnda båda typerna och äfven några nära beslägtade, tillhörande subri- 

 (jidum-typen, alla här sammanförts i en grupp. Härtill har jag äfven föranledts deraf, att till 

 och med inom samma underart ofta ej en bestämd, konstant typ är förherrskande. Så äger 

 t. ex. den vanligen efter ccesium-ty])en starkt utbildade H. ^ccesium äfven former och individ 

 med m. 1. m. utpräglad ramos'um-ty\:>. H. *galbanum äger en mängd vexlande modifika- 

 tioner och former från ren ccesium-iyp till rätt tydligt utpräglad ramosum-iyp jemte en 

 oändlig mängd kombinationer af dessa båda typer. På samma sätt med H. ^Iceticolor, 

 inom hvilken t. o. m. former finnes utvecklade med i hög grad framträdande subrigidum- 

 habitus. En annan anledning till denna sammanslaffningr af så olika morfolooiskt utbildade 

 former i samma grupp och på samma gäng ett bevis på den svaga differentieringen 

 mellan dessa typer, är att en del former t. ex. H. *galbanum, hos hvilken (■cesiuin-iy\)ex\ är 

 rådande, utbildat paralellformer t. ex. H. *variabile, hos hvilken raviosum-iy\)&i\ blifvit 

 förherrskande, men hvilka former, ehuru typiskt lätt och konstant skilda och i hög- 

 grad från hvarandra afvikande, dock mången gång genom mellanformer eller analoga 

 variationer och modifikationer äro så nära förbundna, att de visa sig i jemförelsevis sen 

 tid differentierade frän hvarandra. Sanmia diffei-entiering, som hos dessa former är i 

 det närmaste och hos några andra former fullt genomförd, visar sig deremot hos vissa 

 andra former i sitt första stadium. Att räkna till denna sednare kategori äro utom de 

 nyssnämnda H. *galhanwn och H. *lceticolor äfven H. *exaltatuiii m. fl., hvarom när- 

 mare under hvarje art. Formerna af denna grupp synes sålunda på grund af sitt vack- 

 lande mellan olika typer och sin för öfrigt temligen odifferentierade morfologiska utbildning 

 stå på ett lägre och möjligen äldre stadium än Subccesia, hos hvilka en bestämd nior- 

 fologisk typ är betydligt renare och mera strängt genomförd. Men på samma gång hit- 

 hörande former synas vara stadda i starkare differentiering och utbildning af typer, analoga 

 med de mera fixerade vulgatum- och rigidum-ty perna, synes äfven en annan omständighet 

 tala för, att denna grupp omfattar äldre former, nämligen den att hvarje form sä ofta äger 



