32 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



b obscurifolium n. f. 



Denna form, hvilken ilr mycket närstående föregåendes b turbinatulum eller analog 

 ined den, i hvars närhet den måhända snarare för sin utbildning bort ställas, upptages 

 dock här, emedan den i sina karaktärer äger antydningar till de egenskapei', hvilka äro 

 fullt utvecklade och fixerade hos H. *galhanifolium, liksom b turhinatulum antyder de 

 egenskaper, hvilka äro fullt utbildade hos (i nngustUobum. 



Den utmärker sig genom medellåg, 1 — 3( — 4)-bladig stjelk med uppåt hastigt 

 decrescerande blad, kortskaftade, äggrunda — ovala eller lancettlika rosettblad, hvilka äro 

 längre än hos föregående och än mera trubbigt och bredt än längre och något spetsigare samt 

 mera ojemnt tandade, äggrundt lancettlika till jembredt lancettlika stjelkblad (oskaftade 

 eller det nedersta skaftadt) med gles, m. 1. m. utstående, kortare eller längre, ofta endast 

 vid basen utbildad tandning, gles, fåblomstrig inflorescens med upprätta grenar och som oftast 

 är nedåt obegränsad genom utstående grenar från de flesta eller alla bladvecken ända till basen, 

 temligen stora och breda, orent grönsvarta eller ibland gråare holkar med basen i början 

 nedlöpande i det förtjockade och smalfjälliga skaftet sedan tvär till intryckt, genom breda och 

 temligen trubbiga fjäll (ehuru ej i lika hög grad som hos föregående) med samma eller 

 något rikligare beklädnad af stjernludd, men ofta något svagare hårighet samt något 

 vidare och glesare korgar än hos föregående men lika mörka stift. Den mörka bladfärgen, 

 hårigheten hos örtståndet och den mörkt färgade stjelkbasen samt holkens utseende 

 påminna mest om hufvudformen. Genom de hårigare, mörkare bladen, hvilka derjemte 

 äro kortare och bredare, och genom de trubbigare fjällen är den tydligt, ehuru kanske ej 

 långt skild från b tiirbinatulum. De ofta jembreda, glest och utstående långtandade stjelk- 

 bladen, hvilka ofta nästan ända mot spetsen äro jembreda och derefter tvärt hopdragna i 

 en kort spets, häntyda på denna forms sammanhang med nyssnämda form och dess 

 öfvergångar till /i angustilobum. 



Af hvad of\an blifvit anfördt visar det sig sålunda, att H. *variabiUs formkrets 

 är differentierad i trenne mera utpräglade former: hufimdf ormen, Ii angustilobum och H. 

 *galbani/olium, af hvilka de två förstnämda genom oafbrutna serier af mellanformer, den 

 sednare med afbrott äro förenade med eller respective låta härleda sig ur de sinsemellan 

 mycket nära beslägtade formerna, diuaricans, turbinatulum och obscurifolium, af hvilka 

 den förstnämda synes omedelbart öfvergå i former af H. *galhanum, den andra synes 

 sammanhänga med en varietet af densamma, och den tredje står mera isolerad, ehuru 

 äfven här slägtskapen med n^^ssnämda underart rätt tydligt framträder. De tre for- 

 merna visa sig äfven ha utbildat sig i olika rigtningar, hvilket isynnerhet framträder, 

 om man jemför de mest spetsfjälliga formerna af /i angustilobum med de mest trubb- 

 fjälliga af H. *galbanifoliutn, mellan hvilka båda former differensen i alla händelser 

 vid en genomgående jeinförelse visar sig så stor, att om alla mellanformer i naturen sak- 

 nades ingen torde tveka att anse dem för synnerligen goda arter. Både ji angustilobum 

 och H. *galbanifoliuin stå också, isynnerhet den sistnäinde, äfven om man medräknar 

 deras lägst utvecklade former, längre från H. *galbanum ;'in hufvudformen af H. *V'iri(i- 

 bile (ehuru denna i sin typiska gestalt är synnerligen väl utpräglad) på grund af 

 den sednares mera jemnt fortlöpande mellanformer till den förra. Alla tre formerna 



