38 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIDM-FLORA. 



som isynnerhet på fastlandet tvänne modiiikationer, hvilka möjligen vid närmare under- 

 sökning torde visa sig vara svagare utpräglade varieteter. Den ena modifikationen har 

 spetsigare fjäll, af hvilka de yttre ej äro betydligt kortare än de öfriga, samt rikligare och 

 längre håriga holkar med fin och föga synlig beklädnad af glandier, och motsvarar såsom 

 ccesium-iorm H. *silvaticum bland Subccesia. Den andra, hvilken har glesare och kortare 

 samt mörkare håriga holkar med större och mera framträdande glandier samt de yttre 

 fjällen kortare, trubbigare och genom sin mera framträdande hårtofs i spetsen tydligt 

 afstickande från de inre, hvilka till ett mindre antal m. 1. m. tydligt tendera att få trubbad 

 (till tvär) spets, motsvarar H. *sinuosifrons, hvilken den liknar genom kortare holkar med 

 mera tvär bas och tendens till ännu större flikighet hos bladen. Dock kunna dessa ondast 

 i sina ytterligheter serskiljas och äga sitt största intresse genom den antydan de 

 lemna om H. *exaltati slägtskap med ofvannämda båda former af Subccesia. 



Från H. *basifolium är denna form bland annat skild genom de aldrig fläckiga 

 bladen, längre och smalare tandning samt längre holkar, hvilkas fjäll hafva bredare bas och 

 småningom afsmalna i en mera skarp spets. 



Inom området anträffad på följande ställen: Östergötland, Sunds s:n, Löfäsa, Sandbäckstorp, Sunds Norrgärd: 

 Småland, Sömmens jäi-nvägsstation; Eksjö s:n (förf.); Dref s:n, Braås, mycket påminnande om H. * sinuosifrojis 

 (G. E. HyltÉN-Cavallius); Vestervik, Kilmare (C. M. Nyman): Gotland, Ar och Han i Fleringe allmän 

 i såväl former med cceshtm- som (var. pexum) med vulgatum- och ramosum-\\ah\i\is och varierande till hårigheten, 

 isynnerhet dess riklighet (S. Almquist); Lärbro i flera former, hvaribland äfven sädana med rätt framträdande 

 silvatieum-'hahii\\i (S. ALMQUIST); Hangvar s:n, Flenvik (K. JOHANSSON); Bunge (S. ALMQVIST). Vid Ar är 

 äfven anträffad (af S. ALMQUIST) den egendomliga, förut omtalade, men för öfrigt alldeles inkonstanta ståndorts- 

 modifikatiouen med mycket ljusa, blekgröna holkar. 



Utom området anträffad i Södermanland, St. Malms s:n, Jakobsberg, med länga och håriga, gråare holkar 

 (G. A:N Malme): Dalsland, Dalskogs och Skällerads s:r (A. Fryxell): Värmland (K. O. E. STENSTRÖM) samt i 

 Norge pä öarne i Kristianiafjorden, rätt allmän, med rikligare håriga och gråare holkar (förf.). 



9. H. *l)asifoIiHm (Fr.) Almqu. 



H. diaphanum Fr. var. collinuin Fr., Nov. Flor. Suec. Mänt. II, p. 46 (?). — H. 

 vulgatum c. basifolium sive muroro-vulgatum Fr. H. N. 11:10. — H. ca?sium Fr., Summa 

 Veg. Scand., sect. post., p. 541, p. p. — H. cajsium Lbg., Hn. Fl. ed. 11, p. p. — H. 

 vulgatum *basifolium Almqu. Stud., p. XXIII. — H. *basifolium (Fr.) Almqu. apud 

 Stenstr., Wärml. Archier. 1889, p. 43. — H. cruentatum Stenstr. Wärml. Archier. 1889, p. 

 44, p. p. (quoad specimina verml.) — H. cassium Lbg. Hier. Scand. exs., n. 60. — Daiilst., 

 Hier. exs. fasc. I, n. 73, 74, 75 (forma). — Dahlst., Herb. Hier. Scand., Cent. II, n. 26, 

 27, Cent. III, n. 86. 



Caulis 45 — 70 ctm. altus crassiusculus + firmus 1 — 4-folius, inferne sat 

 dense et longe pilosus v. glabriusculus subefloccosus, superne sparsim — densiuscule 

 pilosus sparsim stellatus — sat tomentellus. Folia romlnria 2 — 6 + longe petiolata 

 saturate viridia srepe subprasina, exteriora rotundato-ovalia — ovali-oblonga obtusa 

 sparsim denticulata, interiora elliptico- vel ovato-lanceolata — oblongo-lanceolata 



