KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 26. N:0 3. 43 



något rikligare och endast på de yttre fjällens bas tlUt, blåhvitt stjcrnludd. .Stjelken är 

 vanligen mycket glatt och hos den typiska formen 2^3-bladig. Stjelkbasen, bladskaften 

 och bladens medelnerver äro vanligen ljust och lifligt violettfärgade; stundom hafva äfven 

 några af de yttre bladen pä undersidan samma färg. Typiskt äro bladen glest och ytterst 

 kort tandade, stundom nästan helbräddade. Skuggformer få dock alltid längre, men aldrig 

 tätt tandade blad. 



Denna form är af stort intresse för sin påtagliga slägtskaj) och fullkomliga mot- 

 svarighet till H. *'prolixuin Norrl., hvars motsvarande ca;sm??/-form den äi-, och hvilken den 

 ofta i hög grad liknar till liolkarne. Och liksom andra till Ccesia hörande former, t. ex. 

 H. *exaltatum, innefatta serier af former, hvilkas ytterligheter motsvara tvänne närstående 

 former af Suhccesia, förhåller sig ifrågavarande form på samma sätt. Från den typiska formen, 

 hvilken motsvarar de allmänna formerna med mera hopträngd inflorescens af H. *'prolixu7n, 

 synes en hel formserie leda öfver till en annan form med längre holkar och utdragna, spetsiga, 

 öfverskjutande fjäll (analog med H. ca^sium)' samt breda, vanligen längre tandade, stundom 

 nästan fiiktandade blad, af hvilka rosettbladen stujidom hafva tvär, stjelkbladen mången- 

 gång pillik bas, och som till holkarne i förvillande grad liknar H. *acidotum., om 

 hvilken den äfven till bladfärg och egendomligheter i tandningen erinrar och hvilken den 

 sålunda såsom cccsium-foYm. synes motsvara. Den erinrar äfven om H. *acidotum till 

 inflorescensen och den något nedlöpande holkbasen. Hufvudformen varierar för öfrigt till 

 inflorescensens utbildning analogt med H. *2)rolixum. Liksom denna sednare äger den 

 samma obeständighet i inflorescensgrenarnes anordning. An är korgställningen mera. 

 kvastlik med kortare akladium, än är den nästan flocklik med ofta mycket långt akladium, 

 hvilket isynnerhet blir betydligt förlängdt (så att inflorescensen blir furkat) hos fåblomstriga 

 backformer, fullkomligt såsom hos motsvarande former af //. *'prolixum. 



Afven i andra afseenden företer den likheter med denna sednare såsom i tendensen 

 hos bladskaften att bli böjda, hvarigenom rosettbladen bli m. 1. m. vridna rundt om 

 stjelken (på fastare, öppen mark), och stjelkbladens tendens att bli utåt- och nedåtböjda. 

 Serdeles tydligt framträder detta hos formerna från södra Östergötland, hvilka genom sin 

 mörkare grönska, oftast mera tandade blad, utböjda stjelkblad och mörkare holkar med 

 föga stjernludd (stundom nästan endast framträdande vid sjelfva holkbasen) samt den mera hop- 

 dragna inflorescensen erinra om de allmännare östgöta-formerna af i/. *prolixum. Denna form, 

 b subprolixum (== H. Ijeticolor v. prolixiforme Dahlst., Hier. exs., fasc. I, n. 72)^, hvilken 

 synes ensamt förekomma på sydligaste utkanten af utbredningsområdet men derjemte 

 sparsamt äfven i Upland och Helsingland, torde stå närmare H. *prolixiim, såsom bladfärg 

 m. m. angifver, än de allmännare upländska formerna.. Till holkarnes beklädnad varierar 

 denna underart i sin helhet på samma sätt som H. ^prolixmii, isynnerhet till stjernluddets 

 riklighet. Liksom denna sednare, och såsom oftast synes vara förhållandet med flera 

 andra former, äger den i Upland i allmänhet betydligt stjernhårigare holkar än annorstädes. 



' Denna form är af lektor S. ÄLMQUIST förut i samlingar benäraiul H. *pectmattdtmi. Jag fann den sommaren 

 1880 ymnigt i Stockholms omgifningar och vid Dannemora i Upland. Från hufvndforinen synes den mig 

 numera väl skild genom sina djupt flikade blad och sina smalare holkar med något nedlöpande bas ra. ni. och 

 förtjenar eget namn. Utdelad i mina Hier. exs., fasc. IV, n. 67. 



^ Namnet prolimforme är redan förut gifvet af J. P. NORRLIN (Herb. Mus. Fenn. p. 149) åt en annan 

 form och måste derföre utbytas mot ett nytt. 



