44 H. DAHL.STEDT, BIDKAG TILL SYDÖ.STKA SVERIGES HIEHACIUM-FLORA. 



Den i mina Hier. exs., fasc. II, n. 46, 47 (under namn af H. *lceticolor forma) ut- 

 delade formen tillhör visserligen till sina allmänna karaktärer H. *lceticoloris formomräde 

 men afviker i flera afseenden från densamma och är enl. S. Almquist att betrakta som en 

 serskild, mera utpräglad underart eller var. (//. *miramarense Almqu. in litt). * Den för- 

 håller sig till den upländska hufvudformen, i hvars fler- och smalbladigare former den 

 sannolikt öfvergår, såsom H. *variabile h. f. och (^ angustilohum samt H. * galbanifolium 

 till sina få- och bredbladigare foi"mer eller såsom den mångbladiga, gottländska formen 

 var. pexum af H. * exaltatum till den fåbladiga fastlandsformen, d. v. s. den är utbildad 

 mera enligt vub/atum- eller t. o. m. subrigidutn-t\\)tin än öfriga former af H. *lcetico/or. 

 Från liufvudformen är den skild genom i allmänhet högre växt, vanligen tierbladigare, 

 ända till 5-bladig stjelk, smalare (vanligen m. 1. m. lancettlika), mera i lökgrönt skiftande 

 blad med tätare och mot stjelkbladens bas ofta lång och tin, stundom sylhvass tandning, 

 småningom decrescerande stjelkblad, vanligen rikblomstrig, nedåt ofta obegränsad intiorescens 

 med i-akare och mera upprätta- grenar och kort akladium samt i genouLsnitt smärre, mör- 

 kare holkar med rikligare glandier men färre hår, sparsamt till teudigen rikligt glandel- 

 håriga nästan hårlösa holkskaft och för öfrigt alla vegetativa delars större glatthet och 

 brist på stjernludd samt vanligen smärre korgar (omkr. 25 — 30 mm. i D.). Anträffad i 

 Helsingland (A. Magnusson), Gestrikland och Upland (S. Almquist). 



Hufvudformen med moditikatiouer a,r funnen i Upland allmän (enl. S. ALMQUIST m. fl.) och synes der 

 hafva sitt. centrum samt i Södermanland^ Stora Malms s:n (G. A:N Malme) i modifikationer närmande sig; f. sub- 

 jproliicum: Vestmanland, Kungsör (C. O. VON POEAT), Joliannesberg och Frösåker samt, inom området, i Öster- 

 götland på Kolmården vid Qvarsebo och Marmorbruket (S. ALMQUIST). En spetsfjälligare lundform är anträffad 

 inom området i Östergötland, Wist s:n, Sturefors och Wessentorp samt Wäderstad s:n, Lindekullen (form närmande 

 Sig b. subprolixum), vidare i Upland tterestädes ss. vid Focksta (S. ALMQUIST och förf.), Upsala (E. HOLMGREN) 

 och Sigtuna (M. FloderuS); Stockholms omgifningar (S. ALMQUIST och förf.). Mycket bredbladiga former äro 

 funna kring Stockholm, på Ljusterö och vid Danneraora (förf.). En närstående form äfven i Helsingland, Hedvigs 

 fors (N. Westberg); — b. subprolixum är anträffad i Östergötland, Ydre, Sunds s:n, Graby, Sunds Norrgård och 

 Löfåsa samt N. Vi 6:n, Kärremåla; Krokek s:n, Marmorbruket: Upland vid Upsala (enl. ex. af Fr. AHLBERG). 

 En hithörande, åt H. *miramarense tenderande form är funnen i Helsingland vid Hernösaud (FR. LÖNNKVIST). 



H. cj:siomurorum lbg. 



H. murorum L. var. hybridum Lbg. in Blytt, Norg. Fl. 1874, p. 653. — H. c£esiuiii 

 Lbg. in Hn. Fl. ed 11, p. 44, p. p. et H. ca^siomurorum Lbg., Hier. Scand. exs., n. 59. 

 — H. c«siomurorum Norrl., Bidr. p. 113. — H. ciesiomurorum Stenstr., Werml. Arch. 

 1889, p. 35. — Dahlst., Hier. exs., fasc. 1, u. 64, 65, 66. — Dahlst., Herb. Hier. Scand., 

 Cent. II, n. 46, 47. 



' Enligt S. Almquist är denna form ej sällsynt i Upland; sjelf har jag anträffat den bland h. f. vid 

 Haanemora (1890), der den syntes mig väl skild. 



