46 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTKA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



ligen högväxt stjelk, korta holkar, hvilka äro vackert bi-okiga af i de gröna kanterna af 

 de korta triangulärt- lancettlika fjällen, isynnerhet mot spetsarne, bredt sainladt, rikligt 

 stjernludd, hvilket ni. 1. m. afbryter mot den mörka eller grönbruna ryggen, och som för 

 öfrigt äga något vexlande beklädnad af m. 1. m. täta, korta glandier och här, genom m. 1. m. 

 hopdragen vippa med raka, upprätta eller i öfre delen något utspärrade, ibland föga, ibland 

 långt öfverskjutande grenar samt temligen täta, mörka korgar och m. 1. m. mörka stift. 

 Lågväxta former hafva vanligen stora, högväxta ofta små holkar. Till habitus och bladens 

 form, isynnerhet ba,sens, varierar arten rätt mycket. Formei- med flerbladig stjelk hafva 

 oftast smalare, äggrundt-lancettlika, jemnare och glesare tandade blad med m. 1. m. ned- 

 löpande bas och fraraåtrigtad tandning. Stundom träffas enstaka exemplar med ända till 

 5 stjelkblad, ehuru deras antal i allmänhet sällan öfverstiger 3. Former med få stjelk- 

 blad hafva i allmänhet breda blad med ofta tvär bas, och ej sällan är bladbasen, isynnerhet 

 på de inre rosettbladen och nedre stjälkbladen, hjertlikt pillik med starkt bakåtrigtad tand- 

 ning. Nägongång äga alla rosettbladen eller endast något eller några af stjelkbladen 

 pillik till hjertlik bas. Dylika individer påminna i hög grad om H. ^trianyulare och //. 

 *subtriangidare, med hvilka båda denna art dessutom i holkarnes beklädnad i hög grad 

 öfverensstämmer. Den är också utan tvif^ el beslägtad med dessa, närmare än med någon 

 form af Ccesia, och äger samma motsvarighet till dem, som förefinnes mellan flera andra 

 former af Civsia och Subccvsia sinsemellan. På samma sätt som föregående form äger mo- 

 difikationer, hvilka motsvara tvenne näi'stående former af Sabcwuia, motsvara ytterlighets- 

 modifikationerna af denna art dels H. '*triangidare dels H. *subtriangulare. Om den förra 

 erinra de mindre allmänna formerna med svag hårbeklädnad, om den sednare de vanligare 

 formerna med rikligare hårbeklädnad på holkar och skaft. För öfrigt äro fjällen hos 

 de förra vanligen bredare och kortare, hos de sednare längre och smalare. Efter stånd- 

 orten vexla holkarne mera gröna på varmare lokaler och i stark skugga, mörkare på 

 öppna och kallare lokaler. På soliga eller varmare ställen bli håren ljusa och luddet 

 rikligare, äfven mot midten af fjällen, hvai-igenom holkarne bli ljust gi'ågröna; på kallare 

 lokaler mörkna håren och minskas luddet eller blir mindre t3'dligt genom fjilllens 

 mörkare färg. Tilläggas hör äfven att bladen bli finare eller kortare tandade och mera 

 håriga samt mindre på torrare och soliga lokaler, längre tandade t. o. m. flikiga och glattare 

 på friskare mark. I torrare lundar bli de vanligen stora och slappa samt glest och kort 

 tandade. 



Någongång uppträda modifikationer med alla rosettbladen aflånga med största bredden 

 ofvan midten samt stundom nästan helbräddade. En anolog variation träffas då och da 

 af H. *triangulare. 



Stjelkens bas och bladskaften äro ofta lifligt violettfärgade. På skuggiga lokaler 

 blir bladens undersida m. 1. in. violett. På öppna ställen t. e.K. på Gotlands kalkhedar 

 bli bladen ej sällan äfven på öfversidan intensivt violetta. På en del trakter förekommer 

 en form med gles, utspärrad och långgrenig vippa samt grofva, ända till 12 mm. långa 

 och 7 mm. breda holkar. 



Inom området allmän, ofta uppträdande i större massor: Östergötland, Gärdehy s:n, Örsby; Vestra Husby s:n, 

 Korssäter (_H. StrÖMFELT); Qvilliiigc kyrka (A. WiRÉN); Krokek s:n, Marmorbruket (S. ÄLMQUIST); Wäuga s:n, 



