56 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



holkarne erinra häri äfven något om H. *acroleucum och ännu mera om H. *.'<ubporrigens 

 (Dahlst., Hier. exs., fasc. II, n. 53), hvilken är att anse som en nordlig paralleltbrin, skild 

 hufvudsakligast genom förekomsten af typiskt rikliga hår på holkarne, svagare stjernludd i 

 kanterna af fjällen m. m. Oftare äro bladen glesare eller tiitare korttandade, med än bred 

 än smal, vanligen hvass och oftast jemn tandning. Vanligen äro dylika former mei-a hög- 

 växta med styf, oftast 3 — 4-bladig stjelk, och hafva mei*a cce-^ium- eller vuh/atinn- 

 habitus än de förut nämnda. Ofta hafva dessa former smalare blad och kortare hol- 

 kar med trubbigare fjäll. Stjelkbladen kunna variera, alla oskaftade eller flera af dem 

 skaftade. Vanligen är det nedersta mer eller mindre skaftadt. Dessa nyss nämda båda 

 ytterlighetsformer öfvergå utan gräns i hvarandra, och fåbladiga former äga ej alltid flik- 

 tandade blad eller mångbladiga former korttandade, utan förliållandet är mången gång 

 onivändt ocli variationen beror nog delvis äfven på ståndorten. Här och der träffas for- 

 mer med breda, fåtandade eller nästan helbräddade blad, hvilka mycket erinra om dem 

 hos ff. *opaciim och H. *virenticeps. I skogstrakter uppträder ofta en dylik form med 

 nästan helbräddade eller glest, ehuru stundom långt tandade, glattare blad af mörkare blå- 

 grön färg, men hvilken ej äger någon konstans utan öfvergår i den allmännare formen. 

 Den har, liksom i allmänhet former växande i skugga, gerna svarta, större glandier och 

 mörkare holkar, hvilka äro korta med svagare framträdande stjernludd. På solöppna 

 ställen blir stjernluddet rikligare, isynnerhet i fjällens kanter, och derjemte lösare. 



Till inflo]'escensen varierar den äfven betydligt. Utom den allmiinna, kvastlika korg- 

 ställningen förekomma äfven enkla, hopdragna till sammansatta, glesa och nedåt obegrän- 

 sade inflorescenser. Hos mycket rikblomstriga individer blir stundom blomstersamlingens 

 öfre del nästan flocklik med långt eller kort akladium. Ibland blir den nästan gaffel- 

 grenad med mycket långt akladium. 



Följande form, till hvilken antydningsvis modifikationer här och hvar synas leda 

 öfver, är troligen mera sjelfständig än öfriga. 



f. extractipes n. f. 



Anthela simplex furcata v. paniculata oligocephala, ramis strictis + erectis, 

 acladio 15 v. stepissime longiore usque ad 50 mm. longo. Incolucra brevia crassa 

 dilutiora, squamis sat latis triangulari-lanceolatis — lanceolatis densius floccosis, apice 

 obtuso valde coraatis et glandulis sat densis cura pilis dilutioribus trequentibus 

 immixtis. Folia lata lutescenti-viridia acute — acutissime serrato-dentata cum 

 inferiore parte caulis petiolisque pilis + longis albis firmis + dense hirsuta. Caulis 

 humilis, foliis 2 — 3 lanceolatis — linearibus v. bracteiformibus sat a>q!in liter descre- 

 scentibus instructus. 



Utmärkt af vanligen m. 1. m. långt ned gaffelgrenad, fåblomstrig infloresccns med 

 långt utdragna, raka korgskaft och oftast långt akladium, ljusare och kortare, mera bred- och 

 trubbfjälliga holkar med bland glandierna ganska rikligt inblandade Ijusspetsade hår, ofläc- 

 kade, gulgröna blad samt på örtståndet ganska rik, tät och styf hårighet, påmiimande om 

 den hos Oreadea. 



Bäst utprSgliid vid Bläse, Luiiderlmge och Hessle i Fleriiig-e s:n pä Gotland {¥.. J. LÖNNROTH orli K. JOHANSSON). 



