64 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES IIIERACIUM-FLORA. 



nedersta m. 1. ni. skaftade, men hos en deJ rikbladiga former äro de alla oskaftade. Df 

 nedersta bladen äro hos fäbladiga former samlade till en föga rik, vanligen 2 — 3 eller 4- 

 bladig rosett vid stjelkens bas; hos mångbladiga former kan furhällandet ibland vara det- 

 samma, men vanligen äro basalbladen hos dessa färre och bilda ej en hopträngd rosett 

 samt afvissna vid blomningen ofta helt eller delvis. Till färgen äro bladen vexlande men 

 oftast af mörkare eller blekare rent grön färg, stundom med mer eller mindre dragning 

 åt lökgrönt, glaucescent eller gulgrönt. Ofta äro de på båda sidor eller åtminstone under- 

 till och på bladskaften m. 1. m. rikt och mjukt håriga. Ej sällan äro de pa undre sidan, 

 isynnerhet på medelnerven ra. 1. m. rikt stjernhåriga. Bamlbladen variera till bredden 

 hos de respektive formerna, men äro vanligen af m. 1. m. äggrundt-lancettlik till lancett- 

 lik form med m. 1. m. nedlöpande bas. Hos former med färre stjelkblad {nili^atum-typen) 

 äro de till större delen m. 1. m. trubbade eller kortspetsade, hos former med talrika stjelk- 

 blad {suhrigidiim-typen) äro de mera spetsade och smalare. Tandningen varierar mycket till 

 djupleken. Hos en del former äro basalbladen alldeles helbräddade, hos andra korttandade 

 till djuptandade och vid basen någongång flikade. Tänderna äro i allmänhet skarpa och 

 spetsiga med m. 1. m. raka sidor och framåtrigtade. Vanligen äi- tandningen gles, isjnmerhet 

 hos former af subrigidum-tj-pen, men äfven hos ett större antal former af vulgatum-ty\:>en; 

 hos en del former af sistnämda typ är den ibland dock tätare och på samma gång ojemnare. 

 Inom denna afdelning finnes grupper af former, hvilka hvar för sig omfatta mycket när- 

 stående parallelformer, af hvilka en del äro mera indgatum-artRåt, en annan del mera 

 subrigidMm-&vta,åt utbildade, och i allmänhet eger det förhållandet rum, att en form af 

 subrigidum-typen äger raångbladigare stjelk, glesare och rakare bladtänder, smalare blad, 

 större holkar samt mindre differentieradt indument än sin motsvarande och närmast be- 

 slägtade form af vulgatum-tjpen. Holkarnes beklädnad är inom denna grupp mycket vex- 

 lande och häri liknar den i hög grad Subvidgata, men den dekorativa anordning, som så 

 starkt framti-äder hos nyssnämda gi^upp, är här i allmänhet ej på långt när så skarpt 

 utpräglad. Vanligen uppträda glandier, hår och stjernludd i vexlande proportioner, mera 

 sällan ensamt glandier eller glandier och stjernludd. Hos några grupper af former t. ex. 

 H. subramosum, H. lepidotum in. fl. äro håren öfvervägande och stjernluddet in. 1. m. 

 rikt utveckladt, hvaremot glandierna i allmänhet äro fä eller sparsamma och ej sällan 

 mycket små samt ofta m. 1. m. dolda af håren. Dessa former närma sig mången gäng 

 Ccesia och äro sannolikt nära beslägtade med denna grupp. Holkfjällen äro hos de respek- 

 tive formerna af vexlande form och bredd och förhålla sig för öfrigt som hos Subvidgata. 

 Holkformen varierar för öfrigt på samma sätt som hos föregående grupper. 



Hithörande former äro m. 1. m. nära beslägtade med former af Subvulgata och 

 samma parallelism synes råda mellan närvarande och nyssnämda grupp, som mellan Subcoesia 

 och Cwsia, ehuru ej på långt när så skarpt utpräglad som hos dessa. Af hithörande former 

 synas de som gruppera sig kring H. subramomin och H. lepidotum in. fl. vara, som ofvan 

 antydts, närmast beslägtade med de hårigare formerna af SubvulgaM t. ex. H. sagittatuin och 

 H. sarcophyllum, och på samma sätt som dessa sistnämda närma sig vissa former af Sid)- 

 ccesia (såsom förut påpekats) närma sig äfven de förstnänidn motsvarande former af Ccesw. 

 Det ser dcrföre ut som om alla de nyssnämda formerna stode närmare ett äldre stadium 

 för hela gruppen Vulgata, isynnerhet som många af dessa former äf\ en äga större eller 



